КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №370/1534/24 Головуючий у суді І інстанції:Косенко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2024 року ТОВ «Коллект центр» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з останньої заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №102478447 від 03.09.2021 року у сумі 54 504,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов Кредитного договору від 03.09.2021 року №102478447, укладеного з ТОВ «Мілоан».

Надалі, 29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №102478447 від 03.09.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

Після цього, 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №102478447 від 03.09.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

За таких умов, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Кредитним договором від 03.09.2021 року №102478447 у розмірі 54 504 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати судового збору у розмірі 3028 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №102478447 від 03.09.2021 року у розмірі 8000 грн, нараховані відсотки станом на 10.03.2023 року у розмірі 4000 грн, а всього 12 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що сума процентів 46 504 грн перевищує суму кредиту у 4 рази, суму споживчого кредиту.

Разом з тим, згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Звернув увагу, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Зазначав, що позивач просив суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Відповідачка в апеляційній скарзі зазначала, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у сумі 8000 грн не повернуті, остання не заперечує проти їх стягнення та задоволення у цій частині позовних вимог.

Водночас щодо стягнення з неї заборгованості за процентами на дату відступлення вимоги - 46 504 грн, при отриманні споживчого кредиту у розмірі 8000 грн заперечувала.

Відповідачка просила суд апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановити співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідачки та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, просила зменшити розмір відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: до 4000,00 грн, та зважати на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, які також просила долучити до апеляційної скарги, оскільки була обмежена подати їх до суду першої інстанції.

Відповідачка також повідомила суду апеляційної інстанції про те, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 95).

Відповідачка має малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує актовий запис про народження (а.с. 96).

Її чоловік ОСОБА_3 , з 2023 року захищав Батьківщину в лавах Збройних сил України.

30 березня 2025 року захищаючи Батьківщину під час виконання бойового завдання в районні н.п. Бурлацьке, Донецької області, внаслідок ураження противником отримав поранення, що підтверджує довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.07.2025 року (а.с. 97).

Після тяжкого поранення 30.03.2025 року по 10.06.2025 року перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України, що підтверджує довідка від 19.07.2025 № 139957 (а.с. 98).

У зв`язку з тяжким пораненням його звільнення відбулося відповідно до Порядку здійснення передачі військовополонених ворогів державі-агресору та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 квітня 2022 р. №441 (а.с. 99).

Повідомила, що після звільнення з полону чоловікові зробили надскладну операцію, на його реабілітацію необхідні великі фінансові витрати, в сім`ї відповідачка працює одна на посаді фармацевт та отримує невелику заробітну плату, також весь тягар фінансовий сім`ї лежить на її плечах.

Враховуючи викладеному, суд апеляційної інстанції взяти до уваги її заперечення обґрунтовані належними доказами.

11 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М., в якому просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року залишити без змін (а.с. 114-120).

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник позивача зазначала, що відповідач належним чином ознайомився з умовами договору, підписавши договір, а відтак всі умови договору є погодженими сторонами. Відповідачем не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору він не був ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом, або діяв на умовах зазначених як вкрай невигідних для себе.

Позивачем надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, а саме відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» вбачається нарахування відсотків відповідно до п. 1.5.2 та нарахування відсотків відповідно до п. 1.6 у розмірі 5,00% (з урахуванням п. 2.3.1.2 договору на підставі проведеної та погодженої сторонами пролонгації).

Сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання.

Представник позивача зазначала, що позичальник погодився на відповідні умови нарахування відсотків, а тому, позиція останнього щодо незгоди із відсотками спростовується, а сплата відсотків повинна бути здійснена за фактичний строк користування кредитом.

Також зауважила, що відповідачкою ніяких активних дій та звернень до позивача (первісного кредитодавця) з приводу мирного врегулювання спору (проведення реструктуризації боргу, проведення акту звірки) так і не було здійснено.

Вважає посилання апелянта на складні життєві умови не є безумовною підставою для зменшення розміру заборгованості за процентами. В тому числі з урахуванням пасивної поведінки боржника щодо вирішення питання щодо погашення та виконання зобов`язань за кредитним договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення тіла кредиту та процентів, підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання згідно з укладеним договором, заборгованість за договором не погасив (тіло кредиту, проценти), що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача як правонаступника первісного кредитора.

Можливість стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України після закінчення строку кредитування, передбачено пунктом 4.2 договору.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» у частині вимог про стягнення тіла кредиту та процентів у розмірі 54504,00 грн є обґрунтованими та доведеними, та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат в частині стягнення з відповідачки на користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в частині витрат на правову допомогу, суд першої інстанції керувався зокрема положеннями ст. 141, 137 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, а тому прийшов до висновку, що витрати на правову допомогу необхідно зменшити до 3 000 грн.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 03.09.2021 через веб-сайт tengo.ua заповнила анкету-заяву на кредит №102478447, згідно якої: сума кредиту - 8000 гривень; строк кредиту - 30 днів з 03.09.2021; дата повернення кредиту - 03.10.2021; сума до повернення - 8024 гривень. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту - 0,00 гривень нараховується одноразово за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом - 24,00 гривень нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Погоджені умови кредитування по заяві 102478447: замовлена сума - 11 000 гривень; замовлений строк - 30 днів; погоджена сума - 8000 гривень; погоджений строк - 30 днів; комісія за надання - 0,00% одноразово; ставка процентів - 0,01 % за кожен день користування (а.с.12-12 зворот).

03.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №102478447 (а.с. 6-10).

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 гривень у валюті: Українські гривні.

Відповідно до п.1.3 вказаного Договору, кредит надається строком на 30 днів з 03.09.2021 (строк кредитування).

Відповідно до п.1.4 зазначеного Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03.10.2021.

Відповідно до п.1.5 вказаного Договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 24,00 гривень в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 8024,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишитися незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Відповідно до п.1.5.1 зазначеного Договору, комісія за надання кредиту 0,00 гривень, яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п.1.5.2 вказаного Договору, проценти за користування кредитом 24,00 гривень, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом.

Відповідно до п.1.6 зазначеного Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.1.7 вказаного Договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в п.п.2.2, 2.3 цього договору.

Відповідно до п.2.1 зазначеного Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно п.2.2 вказаного Договору, плата за кредитом: п.2.2.1 - позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3. договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору; п.2.2.2 - нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору; п.2.2.3 - проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6 та процентною ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмірі стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.

Одночасно, відповідно до п.2.3.1.2 зазначеного Договору, пролонгація строку кредитування на стандартних (базових умовах) - позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.

Відповідно до п.2.3.2 вказаного Договору, розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 ЦК України, і яка(і) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(а) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 Договору. Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитування договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюється пропорційно строку пролонгації. Зміни умов договору разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребує будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком.

Відповідно до п.3.2.6 зазначеного Договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за договором.

Відповідно до п.4.2 вказаного Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахування пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п.6.1 зазначеного Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно - телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до п.6.3 вказаного Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що, зокрема ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пунктів 6.4, 6.5 зазначеного Договору, укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентно отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Відповідно до п.7.1 вказаного Договору, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати встановленої п.1.4 договору.

Додатком № 1 до договору є графік платежів за договором про споживчий кредит від 03.09.2021 року. Додатком № 2 до договору про споживчий кредит від 03.09.2021 року є паспорт споживчого кредиту №102478447, яким визначено інформацію щодо умов кредитування (а.с. 10 зворот, 11).

У Паспорті споживчого кредиту №102478447, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит №102478447 від 03.09.2021, передбачено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 8000 гривень; строк кредитування - 30 днів; мета отримання - задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання - переказ на картковий рахунок. Забезпечення не застосовується. Власний платіж споживача - не передбачається; процентна ставка - 0,01 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п.1.3 договору. Стандартна (базова) ставка 5,00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п.1.3 договору на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 договору; тип процентної ставки - фіксована (а.с. 11).

Також у розділі 5 «Додаткова інформація» вказаного Паспорту споживчого кредиту, позичальник може продовжити строк кредитування на стандартних (базових) умовах відповідно до п.2.3.1.3 Договору, на 1 день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке продовження строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загально не може перевищувати 60 днів. Протягом періоду, на який продовжено строк кредитування на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом.

Зі змісту довідки про ідентифікацію, за підписом генерального директора ТОВ «Мілоан» вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з якою 03.09.2021 року укладений договір №102478447, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор V60516, дата відправки ідентифікатора позичальнику 03.09.2021 року, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор НОМЕР_4 (а.с. 13).

На підтвердження факту отримання грошових коштів ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №102478447 від 03.09.2021 року, позивачем надано довідку про перерахування коштів відповідачу на суму 8 000,00 грн, картка № НОМЕР_3 (а.с. 13 зворот).

Крім того, відповідно до запитуваної інформації від АТ «Сенс Банк», вбачається, що на картковий рахунок ОСОБА_1 були перераховані кошти в сумі 8 000,00 грн (а.с. 70-74).

29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту №102478447 від 03.09.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с. 17-19).

Відповідно до реєстру боржників від 29 грудня 2021 року до договору про відступлення права вимоги № 29-12/2021-45, заборгованість ОСОБА_1 становила 31 704 грн та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 8000 грн та заборгованості по процентам в сумі 23 704 грн (а.с. 22).

10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення прав вимоги №10-03/2023/01, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр», у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту №102478447 від 03.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с. 23-26).

Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 становила 54 504 грн та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 8000 грн та заборгованості по процентам в сумі 46504 грн (а.с. 29).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 10 травня 2024 року у відповідачки перед позивачем існує заборгованість у розмірі 54504 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 46504 грн (а.с. 15-16).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно дост.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного про задоволення позовних вимог, оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, та сплати відсотків.

Доводи апеляційної скарги на те, що розмір заборгованості за відсотками за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливим у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог щодо про нарахування неустойки (пені, штрафу) яку позивач не нараховував.

Підписуючи договір, відповідачка погодилася з розміром процентів за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цього договору.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Однак, при розгляді даної справи в суді першої інстанції, відповідачка не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідачки на порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо посилань відповідачки в апеляційній скарзі на складні життєві умови, як на підставу для часткового задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки наявність складних життєвих умов позичальника (в тому числі і фінансових) не є безумовною підставою для зменшення розміру заборгованості за кредитним договором.

Що стосується стягнутих судом першої інстанції витрат на правничу допомогу, судом апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, що звертаючись до суду із вказаним позовом ТОВ «Коллект центр» просило стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.

Між тим суд першої інстанції, врахувавши, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує напрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, вважав за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 3000 грн витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України обґрунтованою та пропорційною сумою витрат на правову допомогу, яка була надана у даній справі, є 3000 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 подаючи апеляційну скаргу, висновки суду в цій частині не спростувала та обгрунтування (заперечення) з приводу визначеного судом першої інстанції розмір у витрат на правову допомогу апеляційна скарга не містить, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості на власний розсуд встановлювати, в чому полягає неправильність висновків суду в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «11» грудня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов