Провадження №2/367/6470/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.

при секретарі Тараненко О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович, про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника адвоката Чорного О.В. звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у вересні 2023 року позивач дізнався, що приватним виконавцем Чучковим М.О. було відкрито виконавче провадження №68019177 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М, зареєстровано в реєстрі за №10440 від 30.01.2020 року про стягнення на користь відповідача заборгованості за кредитним договором.

Вказує, що у листопаді звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., зареєстрованого в реєстрі №10440 від 30.01.2020 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2024 року по справі №357/14221/23, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 30.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за №10440, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 38 981,20 грн..

Разом з цим, в процесі примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем Чучковим М.О. утримано наступні суми грошових коштів: 11.09.2023 року в розмірі 79,00 грн., 13.09.2023 року в розмірі 21 936,29 грн..

Дані кошти розподілені та перераховані у відповідності до ст.ст.45,47 ЗУ «Про виконавче провадження» наступним чином: на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в розмірі 19 804,81 грн., 1890,48 грн. як основна винагорода приватного виконавця та 230,00 грн. витрат на виконавче провадження.

Таким чином, станом на день подання позову відповідачем безпідставно отримані грошові кошти в сумі 19 804,81 грн., на підставі чого 29 серпня 2025 року представником позивача було надіслано відповідачу заяву про повернення коштів протягом 7 днів, проте, відповідач відповіді не надав, кошти не повернув.

На даний час належне позивачу майно безпідставно утримується відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права позивача, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошті в розмірі 19 804,81 грн..

Ухвалою суду від 13.10.2025 року провадження по справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло.

21.10.2025 року від представника відповідача Кожем`яченко Ю.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку тим, що між сторонами існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить повернути, стягнуті в рамках виконавчого провадження, як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення. Крім того просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн..

Враховуючи, що розгляд справи відбувається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України .

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно з частиною другою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2024 року по справі 357/14221/23, яке набрало законної сили 12.03.2024 року, встановлено, що 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 10440, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 не виплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум банк» відступлено право вимоги № 20140730-Г від 30 липня 2014 року, відступлено право вимоги за кредитним договором зі страхування життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника №957/7189ES5D1IP від 08.10.2013 року.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.07.2014 року по 18.12.2019 року.

Сума заборгованості складається з: 25280,95 гривень заборгованості за тілом кредиту, 1281,00 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 12269,25 гривень заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею та 150,00 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 38981,20 грн.

29.12.2021 приватним виконавцем Чучковим М.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68019177 на виконання виконавчого напису № 10440, виданого 30.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі 38981,20 грн.

Вказаним рішенням суду визнано виконавчий напис вчинений 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем зареєстрований в реєстрі за №10440, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 38 981,20 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача адвоката Чорного О.В. Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О., повідомив, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий напис №10440 від 30.01.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у сумі 38 981 грн. 20 коп. відповідно до кредитного договору №957/7489ES5D1IP від 08.10.2013 року, укладеним між первісним кредитором ПАТ «Платинум банк».

Як вбачається із наявною в матеріалах справи копії платіжної інструкції платником ОСОБА_1 було перераховано на рахунок отримувача ПВ Чучков М.О. грошові кошти в розмірі 21 936,29 грн. з призначенням платежу «стягнення за ВП №68019177 з виконання виконавчого документа: виконавчий напис №10440 виданий 30.01.2020.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.ч.1, 2, 3, 4, 8 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 ст.1212 ЦК України врегульовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 (провадження №61-88св21) зроблено висновки про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавчий збір» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Так, хоча матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перерахування приватним виконавцем суми грошових коштів в розмірі 19 804,81 грн., стягнутих в рамках виконавчого провадження №68019177 від 29.12.2021 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича №10440 від 30.01.2020 року, саме на рахунок стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», суд бере до уваги відсутність заперечень у відзиві на позовну заяву з боку позивача щодо розміру суми грошових коштів стягнутих в рамках виконавчого провадження, оскільки сторона позивача заперечувала лише щодо правової природи їх набуття, а саме без достатньої правової підстави.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2024 року по справі 357/14221/23, яке набрало законної сили 12.03.2024 року, визнано виконавчий напис вчинений 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем зареєстрований в реєстрі за №10440, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 38981,20 гривень, таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису в розмірі перерахованої приватним виконавцем суми грошових коштів на рахунок стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», є безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц провадження №14-382цс19).

Дослідивши надані адвокатом Чорним О.В. документи на підтвердження надання позивачу професійної правничої допомоги та його розміру, враховуючи складність справи, значення справи для сторін, беручи до уваги, що розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами, приймаючи до уваги заперечення зі сторони відповідача щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 141, 247, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний виконавець Чучков Михайло Олександрович, про стягнення безпідставно отриманих коштів, - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти, стягнуті під час примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 30.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за №10440, у розмірі 19 804 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот чотири) гривні 81 копійка.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», , місцезнаходження за адресою: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, буд.98А, каб.70.

Суддя: Л.В. Мерзлий