КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 381/4444/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/11671/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року у складі судді Самухи В.О., у справі за скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на дії державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Дубчак І.О., боржник: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - Фастівський ВДВС) Дубчак І.О., боржник: ОСОБА_1 .

Скарга мотивована тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі №381/4444/16-ц було задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № KIF0GA00002361 від 27 липня 2006 року та стягнуто із ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 168 доларів США, що згідно службового розпорядження Національного банку України (далі - НБУ) від 17 жовтня 2016 року за курсом 25,79 грн за 1 долар США складає 313 836 грн 96 коп.

Рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Галіч С.В. від 18 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/381/1640/16 про стягнення із ОСОБА_1 12 168 доларів США, що за курсом 25,79 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2016 року складає 313 836 грн 96 коп.

У зазначеному виконавчому провадженні вчинялися виконавці дії та заходи примусового стягнення заборгованості.

15 травня 2023 року старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС Дубчак І.О. у зв`язку з фактичним повним виконання рішення суду у виконавчому провадженні НОМЕР_1 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник стягувача стверджував, що про факт винесення постанови про закінчення виконавчого провадження йому стало відомо після ознайомлення з листом від 17 лютого 2025 року та, відповідно, з цього моменту виникло право на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року.

Зазначав, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на те, що не відбулося фактичного та повного виконання рішення суду, так як заборгованість з боржника стягнена виходячи із гривневого еквіваленту боргу станом на дату ухвалення рішення, а має бути врахований гривневий еквівалент боргу, виходячи з курсу долара США до гривні станом на дату стягнення з боржника кожного із платежів.

Згідно тверджень скаржника, виходячи із курсу долара США до гривні станом на дату здійснення кожного із платежів боржником, загальна сума стягненого боргу в еквіваленті відповідає 8 488,35 доларам США, що менше суми стягнення, зазначеної у виконавчому документі.

Таким чином фактичного та повного виконання рішення суду не відбулось, що свідчить про відсутність підстав для прийняття оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, АТ КБ «Приватбанк» просило визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, що винесена старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС Дубчак І.О., та направити виконавчий лист по справі №381/4444/16-ц до Фастівського ВДВС для подальшого стягнення боргу.

Також скаржник стверджував, що строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню, так як дізнавшись про факт прийняття оскаржуваної постанови, стягувач звернувся із скаргою до Фастівського міськрайонного суду Київської області, яка спочатку була повернута без розгляду ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року, а згодом ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року було відмовлено скаржнику у поновленні строку оскарження і скаргу залишено без розгляду та повернуто заявнику. Тобто ним вчинялись дії щодо своєчасної реалізації права на оскарження, а пропуск строку обумовлений об`єктивними причинами.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року поновлено АТ КБ «Приватбанк» строк звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність органу примусового виконання.

Скаргу АТ КБ «Приватбанк» на дії та бездіяльність органу примусового виконання задоволено частково.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, що винесена старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС Дубчак І.О.

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, ухвалену на підставі неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, та неправильної оцінки доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що основна суть скарги та в подальшому рішення суду полягає у безпідставному намаганні боржника довести суду необхідність виконання рішення суду про стягнення з нього коштів в іноземній валюті (доларах США) за курсом цієї валюти, вказаним в рішенні суду, і таким чином перекласти на стягувача тягар несприятливих наслідків від суттєвого знецінення національної валюти за довготривалий період прострочення боржником виконання свого зобов`язання перед банком.

Вказує, що згідно з виконавчим листом чітко зазначено суму стягнення 12 168 доларів США, що за курсом 25,79 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2016 року складає 313 836 грн 96 коп. Тому вважає, що державний виконавець в межах свої дій здійснив стягнення коштів виключно керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження» та пред`явленого виконавчого листа, виконавець не уповноважений змінювати суму стягнення грошових коштів, які зафіксовано у виконавчому листі.

Представник АТ КБ «Приватбанк» Абібулаєва Т.Г. подала письмові пояснення, в яких зазначає, що борг у сумі 12 168 доларів США не був виконаний належним чином, оскільки сплата гривневого еквіваленту за курсом НБУ не є належним виконанням судового рішення, яке передбачає стягнення саме іноземної валюти. Посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо порядку виконання судових рішень, якими визначено обов`язок перерахування стягувачеві суми в тій валюті, що зазначена в резолютивній частині рішення суду. Також вказує на неправомірність дій державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, що стало підставою для її скасування. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у справі повідомлені судом апеляційної інстанції про судове засідання, призначене на 25 листопада 2025 року на 11 год 15 хв., завчасно, в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Так, ОСОБА_1 29 жовтня 2025 року отримав судову повістку про виклик до суду у судове засідання, призначеного на 25 листопада 2025 року на 11 год 15 хв., на вказану ним в апеляційній скарзі електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.139-140).

Крім того, 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 отримав судову повістку про виклик до суду на 25 листопада 2025 року на 11 год 15 хв. на свою офіційну адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується його розпискою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.139, 144).

АТ КБ «Приватбанк» та його представник Абібулаєва Т.Г., Фастівський ВДВС та державний виконавець Фастівського ВДВС Дубчак І.О. отримали судові повістки про виклик до суду на 25 листопада 2025 року на 11 год 15 хв. до своїх електронних кабінетів через підсистему «Електронний суд» 29 жовтня 2025 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.139, 141-143).

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку (пункт 1); день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи (пункт 2).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що сторони у справі повідомлені судом апеляційної інстанції про розгляд справи належним чином.

При цьому у своїх письмових поясненнях представник АТ КБ «Приватбанк» Абібулаєва Т.Г. просить проводити розгляд апеляційної скарги без участі представника АТ КБ «Приватбанк» (а.с.145-146).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року в частині поновлення АТ КБ «Приватбанк» строку звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність органу примусового виконання, а також в частині відмови у задоволенні вимог скарги про констатацію незаконності постанови державного виконавця і про направлення виконавчого листа у справі № 381/4444/16-ц до Фастівського ВДВС для подальшого стягнення боргу, не оскаржується, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів про незгоду з ухвалою суду в цій частині, а тому відповідно до правил ч.1 ст.367 ЦПК України її законність та обґрунтованість в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Скасовуючи постанову старшого державного виконавця Фастівського ВДВС Дубчак І.О. про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем передчасно та без належних правових підстав зроблено висновок про фактичне і повне виконання рішення суду, оскільки стягнення боргу, визначеного у судовому рішенні в іноземній валюті, що складало 12 168 доларів США, здійснювалося у національній валюті за курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення. В той же час відповідно до ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» належним виконанням є стягнення такої суми у валюті зобов`язання або у гривні за офіційним курсом НБУ на дату фактичної сплати кожного платежу. Отже фактичного повного виконання не відбулося, що унеможливлювало закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до пункту 9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч.2 ст.451 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року у справі №381/4444/16-ц було задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KIF0GA00002361 від 27 липня 2006 року у розмірі 12 168 доларів США, що за курсом 25,79 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2016 року, що складало 313 836 грн 96 коп. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 378 грн 00 коп.

Це рішення набрало законної сили 13 лютого 2017 року.

На виконання вказаного заочного рішення суду, 22 березня 2017 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист №2/381/1640/16 зі строком пред`явлення до 13 лютого 2020 року.

Постановою державного виконавця Фастівського ВДВС Галіча С.В. від 18 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/381/1640/16 про стягнення із ОСОБА_1 12 168 доларів США, що за курсом 25,79 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2016 року, складало 313 836 грн 96 коп. (а.с.23).

Таким чином беззаперечно встановлено, що з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк» було стягнено заборгованість саме в іноземній валюті, а визначення судом еквіваленту суми боргу згідно курсу національної валюти України не впливає на характер грошового зобов`язання боржника, як такого, що виражено в іноземній валюті.

Установлено, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 вчинялися виконавчі дії та заходи примусового стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що після повернення стягувачу грошових коштів у сумі 313 836 грн 96 коп. (еквівалент боргу, вираженого в іноземній валюті станом на 17 жовтня 2016 року згідно з офіційним курсом НБУ), старший державний виконавець Фастівського ВДВС Дубчак І.О. вважала, що рішення суду виконано повністю і існують правові підстави для закінчення виконавчого провадження.

Тому 15 травня 2023 року старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС Дубчак І.О. у зв`язку з фактичним повним виконання рішення суду у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.18-19, 25-26).

Разом з тим, згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України«Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2023 року в справі № 2218/25821/2012 (провадження № 61-1864св23) зазначено, що «за змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню».

Відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За правилом ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Згідно з ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, визначений у ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є аналогічним тому, що містився у ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), який втратив чинність. Положення вказаних статей є ідентичними.

Велика Палата Верховного Суду виснувала щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), у яких вказано, що в разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена в резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16 (провадження

№ 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Ухвалюючи заочне рішення від 12 грудня 2016 року у справі №381/4444/16-ц Фастівський міськрайонний суд Київської області стягнув солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KIF0GA00002361 від 27 липня 2006 року в іноземній валюті (12 168 доларів США) з визначенням еквівалента цього боргу в національній валюті (313 836 грн 96 коп.).

Згідно з указаним вище п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином заочним рішенням від 12 грудня 2016 року у справі №381/4444/16-ц заборгованість стягнуто в іноземній валюті.

Однак під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2025 року, старший державний виконавець Фастівського ВДВС Дубчак І.О. вказала про фактичне виконання в повному обсязі судового рішення, відповідно до якого було сплачено заборгованість у визначеному судом еквіваленті, тобто заборгованість стягнена в еквіваленті станом на день ухвалення судового рішення, а не за офіційним курсом валют НБУ на день здійснення платежу.

За наведених обставин слід дійти висновку, що станом на 15 травня 2025 року сума заборгованості за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 стягнена з боржника ОСОБА_1 не в повному обсязі.

Тому у старшого державного виконавця Фастівського ВДВС Дубчак І.О. були відсутні правові підстави для винесення постанови про закінчення вказаного виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з фактичним повним виконання рішення суду).

Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд в ухвалі від 28 травня 2025 року у справі № 288/539/15-ц (провадження № 61-6192ск25)

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових та фактичних підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, що винесена старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС Дубчак І.О.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до власного тлумачення ним норм матеріального права й правових висновків Верховного Суду та не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року в частині задоволення вимог скарги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 травня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, яка винесена старшим державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Дубчак І.О. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: