Провадження № 2-з/686/203/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 грудня 2025 р. м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Продан Б.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 разом із позовною заявою про визнання майна подружжя особистою власністю, подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просить заборонити ОСОБА_2 користуватись транспортним засобом марки Lexus IS 200, д.н.з. НОМЕР_1 та передати вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключів від автомобіля ОСОБА_1 .

В обгрунтування заяви вказує що перебуває із ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2021 року. На даний час судом розглядається справа про розірвання шлюбу.

За час перебування у шлюбі, а саме 22.11.2023 року ОСОБА_1 придбала спірний транспортний засіб (як вказує заявник за особисті кошти), який передала відповідачу у тимчасове користування, однак, останній продовжує ним користуватись та не повертає позивачу.

Позивач вважає транспортний засіб своєю особистою власністю, оскільки він був придбаний за її дохід, що є вищим, ніж дохід відповідача, а тому звернулась до суду із позовом в якому просить визнати спірний транспортний засіб її особистою власністю та усунути перешкоди в користуванні автомобілем шляхом заборони ОСОБА_2 користуватись транспортним засобом марки Lexus IS 200, д.н.з. НОМЕР_1 та передати вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля ОСОБА_1 . З метою забезпечення виконання рішення суду звернулась із даною заявою про забезпечення позову.

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність наведених обґрунтованих підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 1-4 ч.1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_1 не просить накласти арешт на автомобіль, а просить заборонити ОСОБА_2 користуватись транспортним засобом марки Lexus IS 200, д.н.з. НОМЕР_1 та передати вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього, ОСОБА_1 .

З поданої позовної заяви вбачається, що другим пунктом позовних вимог ОСОБА_1 також просить заборонити ОСОБА_2 користуватись транспортним засобом марки Lexus IS 200, д.н.з. НОМЕР_1 та передати автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, ОСОБА_1 .

Отже, заявлені в позові та заяві про забезпечення позову вимоги, є тотожними, а відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Більше того, із поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що автомобіль було придбано за час перебування у шлюбі, а відповідно до положень СК України, спільність майна, набутого подружжям за час шлюбу, презюмується, поки не доведено інше.

Також, зміст поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову не містить належного обґрунтування існування необхідності у вчиненні дій, про які просить заявник, для виконання судового рішення. Також заявником не надано належних доказів на підтвердження зазначених в заяві обставин.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-159 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя