Справа № 602/444/25
Провадження № 2-др/602/6/25
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" грудня 2025 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі :
головуючої судді- Холява Л.І.
секретар - Домчук В.І.
розглянувши в письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці справу за заявою представника позивачки адвоката ПОКОТИЛО Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, -
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2025 року по цивільній справі № 602/444/25 задоволено позов представника позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Представник позивачки ОСОБА_4 адвокат Покотило Ю.В. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі, яким вирішити розподіл судових витрат, оскільки до закінчення судових дебатів ним було зроблено заяву про те, що стороною позивача протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі буде подано усі докази на підтвердження розміру витрат, які понесла позивачка у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 10000,00 грн.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

За вимогами п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, крім інших питань, вирішує, як розподілити судові витрати.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно п.2 частини другої ст. 141 ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці ОСОБА_4 правничу допомогу надавав адвокат Покотило Ю.В. на підставі Договору про надання правової допомоги від 14 квітня 2025 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги б/н від 14 квітня 2025 року.

Згідно копії Акту виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 29 жовтня 2025 року за Договором про надання правової допомоги від 14 квітня 2025 року відповідно до якого вартість наданих юридичних послуг складає 10000,00 грн. В акті вказано, що послуги виконані своєчасно та в належному обсязі, претензій з приводу виконання умов Договору про надання правової допомоги від 14 квітня 2025 року адвокат та клієнт один до одного не мають.

Відповідно до копії квитанції до касового ордера № 14/04/25 від 14 квітня 2025 року, ОСОБА_4 оплатила адвокатові Покотило Ю.В. вартість наданих юридичних послуг у розмірі 10000,00 грн.

Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.15 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10000.00 грн.

Однак, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Акті виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 29 жовтня 2025 року, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи наведене, враховуючи обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивачки ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000.00 гривень, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 258-261, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в справі №602/444/25 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , мешканця: 47421, с.Загірці Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 - 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Суддя: Л. І. Холява