Провадження № 2-о/752/620/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

15 грудня 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І.А. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Рева Олександр Іванович, за участі заінтересованих осіб: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 /заявник), в інтересах якої діє адвокат Рева О.І. про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_2 , народженим ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 05 липня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (день його смерті).

В обґрунтування поданої заяви, вказано що після розірвання шлюбу між заявником та ОСОБА_2 у 2018 році сторони фактично продовжували проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно несли витрати на утримання житла, оплату житлово-комунальних послуг, придбання майна для потреб сім`ї, разом виховували спільних дітей та підтримували взаємні права й обов`язки, притаманні подружжю, що підтверджується письмовими доказами, банківськими документами, актами-довідками про спільне проживання, медичними документами, фотоматеріалами, особистою перепискою, а також показаннями свідків. При цьому встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу є необхідним для реалізації заявником соціально-економічних прав, зокрема пов`язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а також надання статусу члена сім`ї загиблого захисника, Героя України. Крім того, заявниця наголошує у заяві, що вона не претендує на отримання такої допомоги, оскільки вона буде виплачена іншим членам сім`ї (матері загиблого та/чи дітям).

Враховуючи вищезазначене слід зазначити про те, що оскільки шлюб заявника із померлим ОСОБА_2 не був зареєстрований у період з 05 липня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата смерті ОСОБА_2 ), в позасудовому порядку заявник не має можливості підтвердити даний факт, тому змушена звернутись до суду з даною заявою.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 1, 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За частинами 2, 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» - членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21, провадження № 61-15630св23).

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Факт, який просить встановити заявниця у своїй заяві не є безспірним та потребує доказування, що вказує на наявність спору про право.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2014 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Розглядаючи заяви в окремому провадженні, суд на підставі поданих доказів з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22, провадження № 61-12995сво22.)

Згідно статей 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що право на одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У заяві, з якою ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю, вона зазначає, що встановлення такого факту необхідне з метою реалізації соціально-економічних прав, зокрема пов`язаних із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій та грошової компенсації (допомоги) у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а також для набуття статусу члена сім`ї загиблого захисника, Героя України, тобто входження до кола осіб, які можуть претендувати на соціальні гарантії, передбачені чинним законодавством для членів сім`ї загиблого військовослужбовця, у тому числі на одноразову грошову допомогу. Водночас у подальшому за текстом заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона не претендує на отримання таких виплат, які, за її твердженням, мають бути призначені дітям загиблого та його матері.

Із матеріалів справи встановлено, що після смерті ОСОБА_2 залишилися двоє дітей та мати. За наявності таких обставин суд дійшов висновку, що у поданій ОСОБА_1 заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, наявний спір про право, оскільки заявник наводить суперечливі мотиви звернення до суду: з одного боку, посилається на необхідність реалізації права на отримання соціальних виплат, а з іншого - зазначає про відсутність у неї наміру претендувати на їх отримання. Суд також вважає, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом із загиблим ОСОБА_2 безпосередньо вплине на права ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обсягу та кола осіб, які мають право на соціальні гарантії, оскільки до цього кола у разі задоволення заяви буде включено і заявника. За таких умов спірні правовідносини не можуть вважатися безспірними, а їх вирішення потребує розгляду в порядку позовного провадження з належним залученням усіх заінтересованих осіб, які матимуть можливість висловити свої заперечення щодо визнання відповідного факту.

Крім того, суд звертає увагу, що наведена заявником мета звернення до суду фактично спростовується її ж поясненнями про відсутність претензій на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, у зв`язку з чим судом не встановлено, чи має заявник намір настання юридичних наслідків, з якими вона пов`язує встановлення факту проживання однією сім`єю, що додатково свідчить про наявність суперечностей у наведеному обґрунтуванні заяви.

Таким чином, при розгляді заяви вбачається спір про право.

Спір про право, це спір, що пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Щодо посилань у заяві на встановлення відповідного факту з метою отримання державної нагороди «Герой України», суд вважає, що можливість ініціювання та вирішення питання про нагородження не перебуває у прямій залежності від судового встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з огляду на те, що у загиблого є інші члени сім`ї, які також наділені можливістю ініціювати вирішення відповідного питання.

Таким чином, з огляду на те, що подана заява не має безспірного характеру, а з її змісту вбачається наявність спору про право, який полягає у можливості входження заявника до кола осіб, що мають законодавчі підстави для отримання грошових виплат, при цьому заявлена мета встановлення відповідного факту є суперечливою та не свідчить про чітке і визначене бажання заявника щодо настання юридичних наслідків встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд доходить висновку, що у відкритті провадження за поданою заявою слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 4, 19, 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Рева Олександр Іванович, за участі заінтересованих осіб: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику її право звернутися із позовом в загальному порядку з дотриманням правил підсудності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя І.А. Кирильчук