Справа № 405/7260/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 Подільський районний суд міста Кропивницького в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

заявника: ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2

представника заінтересованої особи, адвоката Соколовської Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем проживання якого є: АДРЕСА_1 строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею не менше ніж на 200 метрів до місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 05.04.2014. Від спільних шлюбних стосунків у них народилася донька ОСОБА_3 .. На сьогоднішній день шлюбні стосунки між ними припинені та до теперішнього часу вони проживають за однією адресою по АДРЕСА_1 . Останнім часом ОСОБА_2 , систематично здійснює до неї та доньки домашнє насильство, яке полягає в постійних погрозах, завданні фізичного та душевного болю. Зокрема 30.10.2025 він, перебуваючи за адресою спільного проживання, будучі в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно неї в присутності доньки, під час якої ображав її, дитину та погрожував фізичною розправою, пошкодив майно, бив посуд. Внаслідок вказаних подій працівниками поліції було виписано терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою. Після цієї сварки ОСОБА_2 періодично приходить за спільним місцем проживання, вчиняє сварки, принижує її. Одного разу навіть відкрутив болти з переднього колеса автомобіля перед тим як вона мала вирушити по справах, проте вона вчасно замітила відкручене колесо, з цього приводу також викликала працівників поліції. Був випадок коли під час сварки кривдник почав різати ножем їй шини на автомобілі, махав ножем, внаслідок чого працівник поліції був змушений застосовувати силу для знешкодження та забезпечення безпеки інших осіб. Вважає, що ризик повторних протиправних дій з боку кривдника є надвисоким, оскільки кривдник вчиняє домашнє насильство у різних формах, що свідчить про умисний та цілеспрямований характер його дій, ігнорує заходи правоохоронних органів, йде на ескалацію насильства.

Посилаючись на зазначені обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити її заяву.

Ухвалою суду від 19.11.2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа та її представник, заперечили про ти задоволення заявлених вимог, вказуючи, що мають місце сімейні сварки, представник заінтересованої особи пояснила, що заявником змінено замки на вхідних дверях будинку, із 28.11.2025 ОСОБА_2 в даному будинку не проживає із заявником не спілкується.

Суд заслухавши учасників в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Судом встановлено, що 05.04.2014 заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від спільних шлюбних стосунків мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України, а саме 25.02.2022 року ОСОБА_2 перебував у лавах ЗСУ, що підтверджується витягом із наказу №23 від 25 лютого 2022 року.

26.04.2025 року ОСОБА_2 звільнений з ЗСУ за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби, що підтверджується витягом із наказу №123 від 26 квітня 2025 року.

10.07.2025 року ОСОБА_2 встановлено 2-гу групу інвалідності внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, що підтверджується копією витягу №83/25/812/ВТ від 10.07.2025 року.

Сумісне життя у сторін не склалося, на цей час шлюбні стосунки у сторін припинені, наразі ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду міста Кропивницького із позовною заявою про розірвання шлюбу, судова справа № 405/7105/25, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту Судова влада України.

07.11.2025 заявник, як власник житлового будинку, ОСОБА_2 з місця проживання за адресою житлового будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначене підтверджується скріншотом із Дії заінтересованої особи. За цією адресою він був зареєстрований з 02.04.2025 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 02.04.2025 року.

Відносини між сторонами спору стали погіршуватись після звільнення ОСОБА_2 з лав ЗСУ, внаслідок чого між ними відбувались конфлікти через відсутність взаєморозуміння та претензії матеріального характеру один до одного, що призвело до втрати почуття поваги один до одного. З літа 2025 за місцем спільного проживання між сторонами регулярно мали місце суперечки та зауваження один до одного, що супроводжувалось взаємними образливими висловлюваннями.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання для заінтересованої особи, будь-якого іншого житла заінтересована особа на праві власності не має.

Відповідно до копії довідки Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 27.09.2025 про результати проведеної перевірки інформації по зверненню ОСОБА_1 , 18.09.2025 до правоохоронних органів надійшло повідомлення від заявника щодо вчинення протиправних дій заінтересованою особою. В ході проведення перевірки працівники поліції опитали заявника, яка перебуває в процесі розлучення із заінтересованою особою, та вважає, що останній навмисно викрути колесні болти автомобіля «Кіа Спортедж» з метою перешкоджання використовувати транспортний засіб. При цьому у довідці зазначено, що заявниця звернулася до поліції з метою інформування, від написання заяви та проходження форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відмовилась. За результатами розгляду звернення Заявника від 18.09.2025 Кропивницький РУП ГУНП в Кіровоградській області прийшло до висновку, що між сторонами існує тривалий невирішений конфлікт щодо користування майном, спори між сторонами носять систематичний характер та провокуються обома сторонами, тобто це стало способом спілкування між людьми. Зазначені спору вирішуються в порядку позовного провадження, а не шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

До заяви заявником додано копію довідки Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 21.10.2025 про результати проведеної перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_1 . З цієї довідки вбачається, що 21.09.2025 заявник звернулася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою, що її чоловік Заінтересована особа вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характері, а саме зі слів заявника чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, погрожував спалити хату, викинути речі, побити машину і все це супроводжувалося нецензурною лайкою, після чого чоловік пошкодив ножем два колеса автомобіля. Правоохоронними органами було встановлено і відображено у довідці, що сварка між сторонами виникла з приводу розподілу майна, оскільки сторони перебувають на стадії розлучення.

21.10.2025 заявник повторно звернулася до Кропивницького РУП ГУНП із заявою не розглядати її звернення від 21.09.2025, оскільки не бажає притягувати заінтересовану особу до відповідальності.

Як вбачається із зазначеної довідки, описані вище факти здійснення заінтересованою особою домашнього насильства по відношенню до Заявника підтверджуються виключно її словами, будь-яких доказів вчинення такого насильства до правоохоронних органів не надано, адже в довідці зазначені обставини не вказані.

30.10.2025 заявник знову звернулася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення протиправних дій Заінтересованою особою відносно неї. Як вбачається із довідки Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 12.11.2025 року, в ході проведеної перевірки працівниками поліції опитано очевидців та свідків події, після чого складено протокол про адміністративне правопорушення та направлено для розгляду судом, а також винесено терміновий заборонний припис.

З тексту термінового заборонного припису від 30 жовтня 2025 року вбачається, що Заінтересована особа вчинила відносно заявника домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що виражалися в образах нецензурною лайкою, биттям посуду, погрозою фізичної розправи та вчинення сварки, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю заявника.

Зазначений протокол про адміністративне правопорушення перебуває на розгляді в Подільському районному суді міста Кропивницького, № судової справи 405/7074/25, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту Судова влада України.

Із аналізу описаних вище подій та їх документального підтвердження не вбачається вчинення заінтересованою особою будь-якого домашнього насильства відносно дитини, про що заявник вказує у своїй заяві, а також відсутні обставини завдання заінтересованою особою фізичного болю заявнику, про що також зазначено у заяві. Вимоги заяви стосуються виключно обмежувальних заходів щодо заявника, відносно дитини будь-яких видів обмежувальних заходів заявником не вимагається, що беззаперечно доводить відсутність фактів вчинення заінтересованою особою будь-якого домашнього насильства відносно дитини. Також із наданих заявником документів до заяви не вбачаються докази розмахуванням ножем заінтересованою особою по відношенню до Заявника і його знешкодження працівниками поліції.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У пункті 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Таким чином, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2024 року у справі № 711/6788/23 зазначено, що під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2023 року у справі №676/265/23 (провадження №61-9498св23) зазначено, що «домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2022 року у справі №216/4309/21 (провадження № 61-1199св22) вказано, що докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства».

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 (провадження № 61-8702св22)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на викладене вище, суд проходить до висновку, що заявником належним чином не доведено факт вчинення заінтересованою особою будь-якого виду домашнього насильства по відношення до заявника, як і не доведено ймовірність того, що заінтересована особа в майбутньому вчинятиме щодо неї домашнє насильство;

Заявник при зверненні до суду 19 листопада 2025 року не обґрунтувала, які саме дії заінтересованої особи після 09 листопада 2025 року (строк закінчення дії термінового обмежувального припису) стали підставою для подання заяви про видачу обмежувального припису. Відомостей про будь-які конфлікти між заявником та заінтересованою особою та продовження вчинення заінтересованою особою домашнього насильства після 09 листопада 2025 року немає.

Сам факт звернення заявника до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Оцінюючи межі втручання у права і свободи заінтересованої особи з метою забезпечення безпеки заявник, суд повинен додатково взяти до уваги те, що у матеріалах справи немає інформації стосовно наявності у заінтересовано особи іншого житла.

Крім того, вимоги заяви ОСОБА_1 не відповідають нормам частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», адже такий захід тимчасового обмеження, як заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою викладений разом із іншим заходом - забороною наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) постраждалою особою і заінтересованій особі достеменно не відомо які саме заходи тимчасового обмеження, перелік яких чітко визначений нормою Закону, заявник просить застосувати відносно нього.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати , пов`язані з розглядом заяви про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 80-81, 293, 294, 353, 350-1 - 350-6 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, - залишити без задоволення.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко