Справа № 454/2522/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О. А.
Провадження № 22-ц/811/2732/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви покликається на те, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08 лютого 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заборонено ОСОБА_2 здійснювати капітальні будівельні роботи навколо та у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі пов`язані з його реконструкцією, що можуть призвести до його істотної зміни відповідно ухвали Верховного Суду від 17.12.2018 року про зупинення виконання судових рішень першої та апеляційної інстанції по справі № 454/2215/14-ц до закінчення касаційного провадження. Вказує, що постановою Львівського апеляційного суду від 19.06.2025 року рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08.08.2024 року залишено без змін.

Крім того, постановою Львівського апеляційного суду від 17.06.2025 року скасовано рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 червня 2017 року у частині поділу в натурі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та належних до нього господарських будівель, згідно першого варіанту розподілу будинковолодіння за висновком експертизи від 22.01.2015 року, складеного ТзОВ «Інвестиційна група «Захід». Постанова апеляційного суду набрала законної сили, а відтак відповідно до частин 9 та 10 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З наведених підстав просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08 лютого 2019 року.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2025 року заяву задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, допущені ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08.02.2019 року, у виді заборони ОСОБА_2 здійснювати капітальні будівельні роботи навколо та у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в т.ч. пов`язані з його реконструкцією, що можуть призвести до його істотної зміни відповідно ухвали Верховного суду від 17.12.2018 року про зупинення виконання судових рішень першої та апеляційної інстанції по справі № 454/2215/14-ц до закінчення касаційного провадження.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт вказує, що постановою Львівського апеляційного суду від 17.06.2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за збільшення частки позивачки у житловому будинку, що виділяється в натурі ОСОБА_2 в розмірі 39605.00 грн., однак кошти відповідачка так і не сплатила. Вважає, що суд першої інстанції передчасно скасував заходи забезпечення позову, оскільки він має намір оскаржити в касаційному порядку постанову Львівського апеляційного суду від 17.06.2024 року, а відтак у разі її скасування, він буде позбавлений можливості відновити свої порушені права. Також зазначає, що в провадженні Сокальського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа №454405/24 за позовом ОСОБА_2 до нього про виділення в натурі 1/2 земельної ділянки, на якій знаходиться спірний будинок, а відтак жодних будівельних робіт до ухвалення судом рішення у вказаній справі ОСОБА_2 не може проводити. З наведених питань просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що постановою Львівського апеляційного суду від 19.06.2025 року у справі №454/2522/16-ц залишено без змін рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08.08.2024 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Острівська сільська рада Сокальського району про визнання права власності на частку у спірному будинковолодінні та з інших суміжних питань. Також набрало законної сили рішення Сокальського районного суду Львівської області у справі № 454/2215/14-ц, що з врахуванням вимог статті 158 ЦПК України, є підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08.02.2019 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Сокальського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа №454/2522/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Острівська сільська рада Сокальського району про визнання права власності на частку у спірному будинковолодінні та з інших суміжних питань.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08.02.2019 року у цій справі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_2 здійснювати капітальні будівельні роботи навколо та у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі пов`язані з його реконструкцією, що можуть призвести до його істотної зміни відповідно ухвали Верховного Суду від 17.12.2018 року про зупинення виконання судових рішень першої та апеляційної інстанції по справі № 454/2215/14-ц до закінчення касаційного провадження..

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 08.08.2024 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Острівська сільська рада Сокальського району про визнання права власності на частку у спірному будинковолодінні та з інших суміжних питань - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19.06.2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08 серпня 2024 року залишено без змін.

Постанова Львівського апеляційного суду від 19.06.2025 року набрала законної сили.

Крім того, в провадженні Сокальського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа №454/2215/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності на будинок, визнання права власності, визнання недійсним та скасування державного акту про право приватної власності на землю та припинення права власності, стягнення судових витрат.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 27.06.2017 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_2 із спільної часткової власності в натурі 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та належних до нього господарських будівель, згідно другого варіанту розподілу даного будинковолодіння між двома співвласниками (позивачем та відповідачем) в однакових частках: на першому поверсі будинку наступні приміщення: приміщення №1 коридор площею 4,5 кв.м; приміщення №2 коридор зі сходовою кліткою площею 6,3 кв.м; приміщення №3 коридор площею 1,5 кв.м; приміщення №4 санвузол суміщений площею 3,4 кв.м; приміщення №5 кухня площею 9,8 кв.м; приміщення №6 житлова кімната площею 20 кв.м.; на другому поверсі будинку наступні приміщення: приміщення №12 коридор площею 3,4 кв.м; приміщення №13 коридор площею 1,5 кв.м; приміщення №14 житлова кімната площею 13,8 кв.м; приміщення №15 житлова кімната площею 20,7 кв.м; погріб під будинком, 1/2 сараю «Б», гараж «В», ворота «2» та огорожу «1». Криницю «К» залишено в спільному користуванні.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 з належними господарськими будівлями згідно другого варіанту розподілу даного будинковолодіння між двома співвласниками (позивачем та відповідачем) в однакових частках: на першому поверсі будинку наступні приміщення: приміщення №1 коридор площею 4,5 кв.м.; приміщення №2 коридор зі сходовою кліткою площею 6,3 кв.м.; приміщення №3 коридор площею 1,5 кв.м.; приміщення №4 санвузол суміщений площею 3,4 кв.м.; приміщення №5 кухня площею 9,8 кв.м.; приміщення №6 житлова кімната площею 20 кв.м.; на другому поверсі будинку наступні приміщення: приміщення №12 коридор площею 3,4 кв.м.; приміщення №13 коридор площею 1,5 кв.м.; приміщення №14 житлова кімната площею 13,8 кв.м.; приміщення №15 житлова кімната площею 20,7 кв.м.; погріб під будинком, 1/2 сараю «Б», гараж «В», ворота «2» та огорожу «1». Криницю «К» залишено в спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, як вартість доплати за зменшення частки позивача в площі будинку, згідно другого варіанту розподілу будинковолодіння між двома співвласниками, в розмірі 26700 грн.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЖ №646540 від 02 липня 2009 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №62, та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,2500 га за ОСОБА_1 .Припинено право особистої власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,2500 га.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.06.2022 року рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 червня 2017 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про виділення 1/2 частини будинку змінено. Доповнено резолютивну частину рішення після абзацу другого новим абзацом такого змісту:

«Виділити ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та належних до нього господарських будівель, згідно другого варіанту розподілу даного будинковолодіння за висновком експертизи від 22.01.2015 року, складеного товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Захід», а саме: на першому поверсі будинку: приміщення коридору зі сходовою кліткою (№7) площею 6,7 кв.м.; приміщення коридору (№8) площею 5,1 кв.м.; приміщення кухні (№9) площею 7,2 кв.м.; приміщення санвузлу суміщеного (№10) площею 3,1 кв.м.; приміщення житлової кімнати (№11) площею 20,0 кв.м.; на другому поверсі будинку: приміщення коридору зі сходовою кліткою (№16) площею 13,5 кв.м.; приміщення коридору (№17) площею 3,8 кв.м.; приміщення житлової кімнати (№18) площею 14,9 кв.м.; приміщення вбиральні (№19) площею 1,0 кв.м.; приміщення житлової кімнати (№20) площею 19,3 кв.м.; господарські будівлі і споруди: 1/2 частину сараю «Б», літню кухню «Г» з прибудовою до неї «г», сарай «Ж» і погріб».

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права особистої власності ОСОБА_1 на земельну ділянку скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.01.2024 року скасовано постанову Львівського апеляційного суду від 14 червня 2022 року у частині поділу в натурі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, у цій частині справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Залишено без змін у іншій частині постанову Львівського апеляційного суду від 14 червня 2022 року та рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 червня 2017 року у частині, яка не скасована апеляційним судом.

Постановою Львівського апеляційного суду 17.06.2024 року, з врахуванням ухвал від 27.06.2024 року та від 15.10.2024 року, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 червня 2017 року у частині поділу в натурі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині вимог нове судове рішення.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та належних до нього господарських будівель, згідно першого варіанту розподілу будинковолодіння за висновком експертизи від 22.01.2015 року, складеного ТзОВ «Інвестиційна група «Захід». Колодязь «К» залишено у спільному користуванні. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за збільшення частки позивачки у житловому будинку, що виділяється в натурі ОСОБА_2 в розмірі 39605.00 грн. ОСОБА_2 слід провести наступні будівельні роботи: влаштувати один пройом та одну перегородку без втручання у несучі конструкції спірного будинку. ОСОБА_1 слід провести наступні будівельні роботи: закласти один пройом у несучій конструкції; влаштувати одну перегородку, один пройом і демонтувати одну перегородку без втручання у несучі конструкції будинку.

Вказана постанова Львівського апеляційного суду від 17.06.2024 року набрала законної сили.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (частина 4 статті 158 ЦПК).

Відповідно до частини 9 статті 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 158 ЦПК).

Враховуючи вищенаведені норми процесуального закону й те, що постановою Львівського апеляційного суду від 19 червня 2025 року залишено без змін рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08.08.2024 року, яким відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Острівська сільська рада Сокальського району про визнання права власності на частку у спірному будинковолодінні та з інших суміжних питань, і постанова апеляційного суду набрала законної сили, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність визначених процесуальним законом підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих у даній справі, оскільки такий висновок в повній мірі відповідає вимогам частини 9 статті 158 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що позивачем в касаційному порядку буде оскаржено постанову суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому ухвала про скасування заходів забезпечення позову винесена передчасно та є необґрунтованою, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки такі доводи суперечать наведеним вище положенням частин 9, 10 статті 158 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що скасування заходів забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_2 здійснювати капітальні будівельні роботи навколо та у спірному будинку неможливе до повного виконання постанови Львівського апеляційного суду від 17.06.2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за збільшення частки позивачки у житловому будинку, що виділяється в натурі ОСОБА_2 в розмірі 39605.00 грн., не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про підставність заяви ОСОБА_2 з огляду на те, що ухвала про забезпечення позову постановлена судом у справі №454/2522/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Острівська сільська рада Сокальського району, про визнання права власності на частку у спірному будинковолодінні та з інших суміжних питань, а не у справі №454/2215/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності на будинок, визнання права власності, визнання недійсним та скасування державного акту про право приватної власності на землю та припинення права власності.

Доводи апеляційної скарги спростовуються і тим, що хвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08.02.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, заборонено ОСОБА_2 здійснювати капітальні будівельні роботи навколо та у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі пов`язані з його реконструкцією, що можуть призвести до його істотної зміни відповідно ухвали Верховного Суду від 17.12.2018 року про зупинення виконання судових рішень першої та апеляційної інстанції по справі № 454/2215/14-ц до закінчення касаційного провадження.

Тобто, постановляючи ухвалу про забезпечення позову від 08.02.2029 року, суд посилався, в тому числі і ухвалу Верховного Суду від 17.12.2018 року про зупинення виконання судових рішень першої та апеляційної інстанції по справі №454/2215/14 ц, до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2024 року касаційну скаргу у справі 454/2215/14-ц повернуто ОСОБА_1 , що свідчить про закінчення касаційного провадження за його касаційною скаргою у справі №454/2215/14-ц.

Доводи апеляційної скарги про перебування в провадженні Сокальського районного суду Львівської області іншої справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі 1/2 земельної ділянки, на якій знаходиться спірний будинок, не спростовує висновку суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11.12.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк