Справа № 274/3971/24 Провадження № 2/0274/150/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
12.12.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Руденченко В.С.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доСеменівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, представником якої є Семенюк Н.В.,
провизнання права на земельну частку (пай),
ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектари із земель, які перебували у власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем, який прийняв спадщину, ОСОБА_3 , проте у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право ОСОБА_3 на земельну частку (пай), яка стосується предмета спору, ОСОБА_1 не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину та оформити це право.
Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України (у заявах по суті справи), не повідомила.
Суд не приймає до уваги позицію Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору, наведену у клопотанні від 20.08.2024 р. (а. с. 37), оскільки відповідно до частин першої та другої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Тобто клопотання не є заявою по суті справи, а тому викладення у ньому позиції щодо предмета спору суперечить частині першій статті 174 Цивільного процесуального кодексу України.
Судом з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.08.1998 р. (а. с. 12).
ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.11.1976 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу від 03.03.2001 р. (а. с. 13, 14).
Іншою дочкою ОСОБА_3 є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.04.1986 р. та паспортом громадянина України від 08.11.2012 р. (а. с. 79 81).
Тобто, зважаючи на статті 524, 525, 527 та 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті ОСОБА_3 , спадкоємцями останнього за законом є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Частинами першою та другою статті 549 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Частиною другою статті 553 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини
З довідки від 07.10.2025 р. Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала до дня смерті та протягом шести місяців після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , користувалася житловим будинком та земельною ділянкою (а. с. 78).
У матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б вказували, що ОСОБА_5 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (дня смерті ОСОБА_3 (часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР)) вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини ОСОБА_3 .
При цьому з заяви-згоди від 01.10.2025 р. ОСОБА_5 випливає, що їй відомо, що її сестра ОСОБА_1 , звернулася з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, 13.05.2024 р. за цією заявою було відкрито провадження у справі № 274/3971/24, вона не заперечує проти того, щоб за ОСОБА_1 було визнано право на земельну частку (пай) та просить позов задовольнити (а. с. 82, 83).
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як ОСОБА_5 спадщину не прийняла, тобто ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , який прийняв спадщину.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Таким чином до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки(спадщина) ОСОБА_3 .
08.04.2024 р. представник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що розташована на території Закутинецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте постановою 08.04.2024 р. зазначеного нотаріуса їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю у неї документа, що посвідчує право на цю земельну частку (пай) (а. с. 15).
Сертифікат на право на земельну частку (пай) по Колективному сільськогосподарському підприємству "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_3 не видавався та відсутні відомості про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 , проте прізвище ОСОБА_3 було включено за № 439 до списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області, виданого 15.11.1995 р., що підтверджується листом від 15.04.2024 р. Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з додатками (а. с. 16 24).
Указом Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі Указ № 720/95) передбачено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України, який був чинним на момент спірних відносин, та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Таким чином ОСОБА_3 набув право на земельну частку (пай) з дня видачі Державного акту на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області, тобто з 15.11.1995 р., однак не отримав сертифікату на право на земельну частку (пай), після смерті ОСОБА_3 спадкування цього права здійснюється за нормами Цивільного кодексу УРСР.
Як вказувалось вище, у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право ОСОБА_3 на земельну частку (пай), що розташована на території Закутинецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (сертифіката на право на земельну частку (пай) по Колективному сільськогосподарському підприємству "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області), ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов`язки ОСОБА_3 щодо вказаної земельної частки (паю)), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права цю земельну частку (пай).
За Документацією по уточненню грошової оцінки сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області, розмір земельної частки (паю) становить 3,31 умовних кадастрових гектари, що підтверджується листом від 15.04.2024 р. Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з додатками (а. с. 26).
Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про власність", який був чинним на момент прийняття ОСОБА_1 спадщини ОСОБА_3 , передбачалось, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Зважаючи на зазначене, Суд вважає, що ОСОБА_1 набула як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, право на земельну частку (пай), яка стосується предмета спору, а тому її позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектари із земель, які перебували у власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району Житомирської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут