КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

справа № 373/1403/25

провадження № 22-ц/824/15800/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - Андрущенка Михайла Валерійовича на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2025 року під головуванням судді Чехова С.І. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» Король В.В. з позовною заявою у якій просить стягнути на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №587450623 від 08 червня 2023 року у сумі 68536 гривень 65 копійок, а також судовий збір сплачений під час подачі позовної заяви до суду у сумі 2422 гривень 40 копійок.

З боку сторони відповідача до суду звернувся представник відповідача адвокат Калінін С.К. з клопотанням у якому просить закрити провадження у даній цивільній справі.

Своє клопотання обґрунтував тим, що 26 квітня 2024 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі №359/1606/24 було відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року у справі №359/1606/24 вбачається, що позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» суму заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику №587450623 в розмірі 31980 гривень 25 копійок.

Вимоги сторони позивача у справі 359/1606/24 стосувались того, що 08 червня 2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №587450623 в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

17 жовтня 2022 року складений єдиний договір в якому визначені всі його істотні умови та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. Сума кредиту складає 3500,00 гривень; строк позики (строк дії договору)-29 днів; дата надання позики-08 червня 2023 року; дата повернення позики-07 липня 2023 року; дисконтна(знижена) процентна ставка(застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс»-1.99% на день (726.35 річний.

Сума кредиту складає 3500,00 гривень; строк позики (строк дії договору)-29 днів; дата надання позики-08 червня 2023 року; дата повернення позики-07 липня 2023 року; дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс»-1.99% на день (726.35% річних), процентна ставка поза акційна (базова)-в день 2.99% на день (1091.35% річних) фіксована.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав грошові кошти у розмірі 3500 гривень.

Відповідач всупереч умов договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики та нараховані проценти за користування грошових коштами не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 29557 гривень 85 копійок.

Рішенням суду позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №587450623 від 08 червня 2023 року.

Зазначеним рішенням суду позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №587450623 від 08 червня 2023 року у розмірі 29557 гривень 85 копійок з тих підстав, що розрахунок боргу представником позивача суду не наданий. В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

Проведення транзакції через ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» не було визнано належним доказом, який підтверджував здійснення фінансової операції, щодо переказу грошових коштів, оскільки не відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та не є первинним документом, що може підтвердити передачу коштів відповідачу.

Сторони по справі є одними й тими самими: позивач ТОВ «Іннова Фінанс», відповідач ОСОБА_1 . Предмет спору у справах є ідентичними, адже позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором №587450623 від 08 червня 2023 року і в задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено рішенням суду, яке набрало законної сили, через відсутність доказів стягнення з відповідача заборгованості.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2025 року провадження у справі № 373/1403/25 закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - Андрущенко Михайло Валерійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги обґрунтовані тим, що справи №373/1403/25 та №359/1606/24 не були / не є тотожними через різні підстави, якими ТОВ «Іннова Фінанс» обґрунтовував свої вимоги, що не перешкоджало повторному зверненню до суду за вирішенням спору.

Клопотання відповідача про закриття провадження у справі та покладення витрат на правову допомогу підлягало поверненню судом без розгляду, оскільки було подане відповідачем з порушенням ст.183 ЦПК України.

Місцевий суд повністю задовольнив клопотання відповідача, втім залишив не вирішеним клопотання позивача про витребування, що було подане ТОВ «Іннова Фінанс» разом з позовною заявою та мало значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Задовольняючи клопотання відповідача в частині покладення на позивача витрат на правову допомогу, поза увагою суду залишилась та обставина, що відповідач не долучив до свого клопотання доказів(розрахункових документів), які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно були понесені відповідні витрати на правову допомогу та саме в такому розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - Калінін Сергій Костянтинович зазначає, що предмети спору у вказаних справах є ідентичними, адже у справі № 359/1606/24 позивач просив стягнути заборгованості за кредитним договором № 587450623 від 08 червня 2023 року і в задоволенні позовних вимог позивачеві було відмовлено рішення суду, яке набрало законної сили, через відсутність доказів стягнення з відповідача заборгованості.

У цій справі № 373/1403/25 позивачка так само просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором № 587450623 від 08 червня 2023 року.

Підстави для стягнення заборгованості у справі № 373/1403/25 та справі № 359/1606/24 є одними й тими самими, оскільки базуються на підставі не виконання умов кредитного договору № 587450623 від 08 червня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №587450623 від 08 червня 2023 року.

Підстави для стягнення заборгованості у справі №373/1403/25 та справі №359/1606/24 є невиконання умов кредитного договору №587450623 від 08 червня 2023 року. Позивач звернувся повторно до суду з аналогічним позовом ототожнив поняття підстав позову із доказами, які подаються стороною позивача на підтвердження підстав позову.

В обох справах предмет позовів обґрунтовується тим самим підставами, а подані із повторним позовом нові докази не можуть бути підставою для фактично повторного розгляду такого самого спору, між тими самими сторонами про той самий предмет спору та з тих самих підстав. Поданий позивачем новий позов про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких вже прийнято рішення в інший справі, яке набрало сили, зводять до нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 січня 2024 року у справі №947/31700/20, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі №540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як вбачається з матеріалів справи, на відміну від справи №359/1606/24, у справі яка є предметом цього судового розгляду, позивач в обґрунтування підстав позову посилався та ним було долучено наступні докази:

1) Договір №160523/1 від 16.05.2023 р. про надання послуг в системі EasyРау, укладений між ТОВ «Іннова Фінанс» та ТОВ «ФК «Контрактовий Дім»;

2) Квитанція до платіжної інструкції №19516-1354-47456913 від 08.06.2023 р. щодо перерахування ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» 08.06.2023 21:27:32 грошових коштів у розмірі 3 500 грн., призначення платежу: «Призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс"Pay from account to card»

3) Детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором позики від 08.06.2023 р.;

Отже, справи №373/1403/25 та №359/1606/24 не були / не є тотожними через різні підстави, якими ТОВ «Іннова Фінанс» обґрунтовував свої вимоги не перешкоджали повторному зверненню до суду за вирішенням спору.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - Андрущенка Михайла Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді