Справа № 442/675/25 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2858/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

з участю: представника Закладу професійної ( професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» Липин Ю.М., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

в січні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 звернулися з позовом до Закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж», третя особа - Міністерство освіти і науки України, про визнання права на приватизацію.

В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що з 16 лютого 1983 року вони є наймачами квартири АДРЕСА_1 , яка була надана ОСОБА_1 та членам її сім`ї (п`ятеро неповнолітніх дітей), після трагічної загибелі її чоловіка у 1983 році, у якій вони зареєстровані та постійно проживають. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 перебуває на балансі Державного навчального закладу «Меденицький професійний ліцей» та у власності Міністерства освіти і науки України. Вважавють, що мають право на приватизацію спірної квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки є наймачами цього житла. У багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 всі квартири у даному будинку приватизовані, окрім квартири позивачів. Позивачі неодноразово зверталися із заявою про приватизацію житла до ДНЗ «Меденицький професійний ліцей». Згідно витягу з протоколу №2 засідання зборів трудового колективу ДНЗ «Меденицький професійний ліцей» від 30 серпня 2022 року вбачається, що трудовий колектив не заперечує щодо приватизації квартири. З відповіді ДНЗ «Меденицький професійний ліцей» від 09.10.2023 року вбачається, що ліцей не має правових підстав для створення приватизаційної комісії та надання дозволу на приватизацію квартири, оскільки це державне майно, яке не підлягає приватизації, не може бути відчужене, рекомендовано звернутися до Фонду державного майна або Міністерства освіти і науки України. Міністерство освіти і науки України листом від 20.03.2024 року повідомило позивачів про те, що у Міністерства відсутні правові підстави для надання згоди на приватизацію квартири. Згідно відповіді ЗПО «Меденицький аграрно- технологічний професійний коледж» №729-01/1 від 06.12.2024 року коледж не має законодавчих підстав для створення приватизаційної комісії та погодження приватизації квартири. Вважають дії відповідача такими, що порушують права позивачів на приватизацію житла. Спір стосується житлового приміщення, що не має статусу службового житла, належить на праві власності державі в особі Міністерства освіти і науки України та перебуває на праві оперативного управління ЗПО «Меденицький агротехнологічний професійний коледж» і відповідно до ст.ст.1,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вказана квартира підлягає приватизації.

З наведених підстав просять визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право на приватизацію квартири АДРЕСА_4 . Зобов`язати заклад професійної освіти «Меденицький аграрно-технічний професійний коледж» розглянути заяву позивачів та видати свідоцтво про право власності на квартиру.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 рокупозов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право на приватизацію квартири АДРЕСА_4 .

Зобов`язано заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» розглянути заяву та вчинити необхідні дії по передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_4 .

Рішення суду оскаржує Заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж»,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає про те, що відповідно до протоколу №6 засідання профкому Меденицького ССПТУ-18 від 03 лютого 1983 року ОСОБА_1 , як працівнику закладу освіти, надано спірну квартиру у відомчому будинку, власником якого є держава в особі Міністерства освіти та науки України, який знаходиться в оперативному управлінні ЗППТО «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж». Майно, яке закріплене за коледжем не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню, відчуженню, приватизації або використанню не за освітнім призначенням, передачі у власність юридичним чи фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України, крім передбачених законодавством випадків. Вказане майно належить до такого, що використовується в освітньому процесі у зв?язку із можливістю передачі його в користування на період працевлаштування для потенційних науково-педагогічних працівників. Відповідач не має правових підстав для створення приватизаційної комісії й вчинення дій, пов?язаних з приватизацією позивачами спірної квартири. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» Липин Ю.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 Шемеляк Г.Т. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги до Закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, то прийняття відповідного рішення належить виключно до компетенції Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно технологічний професійний коледж», який в порушення прав позивачів безпідставно відмовляє їм у приватизації квартири.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачі є наймачами квартири АДРЕСА_1 з 16 лютого 1983 року, у квартирі зареєстровані та постійно проживають позивачі - ОСОБА_1 ( з 16.02.1983 року), її дочка ОСОБА_3 ( з 09.12.1998 року), внучка ОСОБА_4 (з 07.04.2013 року), що підтверджується витягом про зареєстрованих осіб від №1241 від 03.10.2024 року та будинковою книгою.

Інформаційною довідкою №85-06/1 від 14 лютого2024 року, виданою Державним навчальним закладом «Меденицький професійний ліцей» підтверджується, що житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , обліковується на балансі Державного навчального закладу «Меденицький професійний ліцей», перебуває у власності Міністерства освіти і науки Україн та закріплений за ліцеєм на праві оперативного управління (наказ МОН України №1242 від 09.10.2020 року).

Оскільки квартира перебуває на балансі закладу освіти, позивачі неодноразово зверталися до Державного навчального закладу «Меденицький професійний ліцей» із заявою про приватизацію вказаної квартири, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами.

09.10.2023 ДНЗ «Меденицький професійний ліцей» надав письмову відповідь, з якої вбачається, що ліцей не має правових підстав для створення приватизаційної комісії та надання дозволу на приватизацію квартири, оскільки засновником ДНЗ « Меденицький професійний ліцей», як державного навчального закладу, є Міністерство освіти і науки України.

22.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до Міністерства освіти та науки України стосовно приватизації вказаної квартири.

20.03.2024 Міністерство освіти і науки України надало письмову відповідь ОСОБА_1 , з якої вбачається, що у Міністерства освіти і науки України відсутні правові підстави для надання згоди на приватизацію квартири АДРЕСА_4 і обліковується на балансі державного навчального закладу «Меденицький професійний ліцей» та повідомлено про те, що зазначена квартира передаватиметься з державної у комунальну форму власності у складі цілісного майнового комплексу ДНЗ «Меденицький професійний ліцей». Відмова мотивована посиланням на Закон України «Про приватизацію державного та комунального майна», «Про управління об`єктами комунальної власності», згідно з якими нерухоме майно об`єктів державної власності не підлягає приватизації.

26.11.2024 позивачі відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» знову звернулися до відповідача - ДНЗ «Меденицький професійний ліцей» із заявою про приватизацію - безоплатну передачу - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_4 ; загальна площа квартири 68,7кв.м, на яку 06.12.2024 року отримали відповідь про те, що Меденицький аграрно технологічний професійний коледж не має законодавчих підстав для створення приватизаційної комісії й погодження приватизації квартири.

Вважаючи дії відповідача, яким у позові зазначено Заклад професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно технологічний професійний коледж», щодо відмови позивачам у приватизації квартири АДРЕСА_4 , незаконними, такими що порушують їх право на приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права на приватизацію квартири АДРЕСА_4 , зобов`язання Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» розглянути заяву позивачів та видати свідоцтво про право власності на квартиру.

Тобто, позивачі, як наймачі квартири АДРЕСА_4 , звернулися з позовом до юридичної особи - Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж», в оперативному управлінні якого знаходиться квартира АДРЕСА_4 .

Відповідно до статуту Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно технологічний професійний коледж», його засновником є Міністерство освіти і науки України, він підпорядкований Міністерству освіти і науки України; майно, яке перебуває на балансі даної юридичної особи, перебуває в оперативному управлінні коледжу.

Тобто, безспірним є те, що Заклад професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» є державним освітнім закладом, що підпорядкований Міністерству освіти і науки України, належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до пункту 7.9 Статуту Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» майно професійного коледжу, у тому числі: навчально виробничі, побутові, культурно освітні, оздоровчі, спортивні будівлі і споруди, гуртожиток, комунікації є об`єктами державної власності, що закріплені за професійним коледжем на праві оперативного управління. Функції управління майном, яке закріплене за професійним коледжем, здійснює Міністерство освіти і науки України. Майно, яке закріплене за професійним коледжем не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню, відчуженню, приватизації або використанню не за призначенням, передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України, крім передбачених законом випадків.

Тобто, квартира АДРЕСА_4 , яка передана Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» в оперативне управління, перебуває у державній власності, а право власності від імені держави здійснює Міністерство освіти і науки України, однак таке не було залучено до участі у справі як співвідповідач.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18, пункт 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами у процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2-18 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (провадження №14-448цс 19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі №635/4741/17 (провадження №14-46цс 20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у спарві №910/15792 (провадження №12-31гс22).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Звертаючись до суду з позовом лише до Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж», позивачі обґрунтовували позовні вимоги тим, що житловий будинок, у якому знаходиться квартира АДРЕСА_4 , на підставі наказу Міністерства освіти і науки України закріплений за Закладом професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» на праві оперативного управління.

Згідно зі статтею 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, які належать державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Квартира, що перебуває в оперативному управлінні закладу освіти, є державною власністю, а навчальний заклад володіє нею лише на праві оперативного управління, яке не наділяє заклад освіти повноваженнями щодо розпорядження нерухомим майном, у тому числі й щодо приватизації.

Оскільки навчальний заклад не є власником майна, а тому не може бути єдиним належним відповідачем у спорі, який стосується припинення або обмеження прав держави на це майно.

Згідно із Законом України «Про управління об`єктами державної власності» функції з управління майном сфери освіти здійснює Міністерство освіти і науки України, як уповноважений орган, а навчальний заклад має лише право оперативного управління, а не право власності, тому навчальний заклад не може розпоряджатися квартирою, не може ухвалювати рішення про її приватизацію, не є належним відповідачем щодо вимог, які впливають на право власності держави.

Судове рішення про приватизацію безпосередньо вплине на права держави, як власника, належним відповідачем є орган, що здійснює повноваження власника, а не сама установа балансоутримувач, а відтак, Міністерство освіти і науки має бути відповідачем або співвідповідачем у справах про приватизацію відомчої квартири, яка перебуває в оперативному управлінні навчального закладу. .

Колегія суддів вважає, що пред`явивши позов лише до Закладу професійної (професійно технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж», позивачі не врахували те, що навчальний заклад не є власником житлового будинку, у якому знаходиться квартира АДРЕСА_4 , і що розпорядження цим майном в силу вимог Закону може здійснюватися виключно Міністерством освіти і науки України, однак Міністерство освіти і науки України не було залучено до участі у справі, як співвідповідач.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 до Закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледжвідмовити з вищезазначених підстав.

Оскільки відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» слід стягнути по 1816.80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу З акладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Меденицький аграрно-технологічний професійний коледж» по 1816.80 грн. з кожного судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 10.12.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк