Дата документу 09.12.2025 Справа № 328/2939/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/2939/19
Провадження №22-ц/807/1113/25
Головуючий в 1-й інстанції Коваленко П.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Гончар М.С., Полякова О.З.,
секретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року, ухвалене у м. Токмак (повний текст рішення складено 18 березня 2020 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2233/89-321/04 від 13.12.2013 в сумі 330004,51 гривень та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2233/89-321/04 від 13.12.2013, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту складає 290 000 грн. 00 коп., процентна ставка за користування кредитом 17,8% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 22,8 % річних, строк повернення кредитних коштів до 12 грудня 2027 року. Позивач виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, а відповідач в свою чергу з червня 2014 року не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 13 листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 330 004,51 грн., яка складається з 46 361,27 грн. нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015, 283643,24 грн. заборгованість за кредитом. В зв`язку із зазначеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року, позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №2233/89-321/04 від 13.12.2013 станом на 13 листопада 2019 року у сумі 330 004,51 грн., яка складається з 46 361,27 грн. нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015, 283 643,24 грн. заборгованість за кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 4950,07 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2025 року частково відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі ЄУН 328/2939/19 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2025 року, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що правильною датою укладання кредитного договору є 13.12.2012 року. Відповідач не виконував зобов`язання, щодо повернення кредитних коштів через наявність форс-мажорних обставин, пов`язаних з окупацією м. Донецька, та переїздом на підконтрольну територію. Зважуючи, що договором передбачено повернення кредиту частинами, і після першої несплати щомісячного платежу у позивача виникло право на подання позову, до частини позовних вимог слід застосувати строк позовної давності.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2233/89-321/04 від 13.12.2013, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору сума кредиту складає 290 000,00 грн.

Відповідно до п.1.3.1. кредитного договору строк повернення кредитних коштів до 12 грудня 2027 року.

Відповідно до п.1.4.1. кредитного договору за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 17,8% річних.

Відповідно до п.1.4.2. кредитного договору за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 22,8 % річних.

Відповідно до п.3.1 Договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у Додатку №2.

Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача.

Відповідач в свою чергу з червня 2014 року не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 13 листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 330 004,51 грн., яка складається з 46 361,27 грн. нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015, 283 643,24 грн. заборгованість за кредитом.

Відповідно до п.4.2.4 Договору банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором у випадках невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за договором, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

Оскільки у добровільному порядку відповідач вказану заборгованість позивачеві не відшкодував, суд першої інстанції вважав, що дана сума підлягає стягненню у повному обсязі. Таким чином, позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується частково.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2233/89-321/04 від 13.12.2012, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.

Кредитний договір №2233/89-321/04 від 13.12.2012 року має описку в частині зазначення дати укладання, а саме зазначено дату 13.12.2013 року, між тим реальна дата укладання підтверджується випискою по особовому рахунку і зазначенням дати отримання кредитних коштів.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору сума кредиту складає 290 000,00 грн.

Відповідно до п.1.3.1. кредитного договору строк повернення кредитних коштів до 12 грудня 2027 року.

Відповідно до п.1.4.1. кредитного договору за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 17,8% річних.

Відповідно до п.1.4.2. кредитного договору за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 22,8 % річних.

Відповідно до п.3.1 Договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у Додатку №2.

Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача.

Відповідач в свою чергу з червня 2014 року не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 13 листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 330 004,51 грн., яка складається з 46 361,27 грн. нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015, 283 643,24 грн. заборгованість за кредитом.

Відповідно до п.4.2.4 Договору банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором у випадках невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за договором, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

Відповідач підтверджує факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів, а також факт неналежного виконання договірних зобов`язань, між тим зазначає, що вимоги позову виходять за межі строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні вимог позову в частині.

Колегія суддів апеляційного суду, зважуючи на заочний розгляд справи в суді першої інстанції і відсутність доказів належного повідомлення відповідача у справі про судовий розгляд, враховуючи відсутність відновлення матеріалів провадження в цій частині, вважає за можливе прийняти до розгляду заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності у справі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до довідки складеної Ленінським районним судом м. Запоріжжя, згідно наявної інформації, внесеної до автоматизованої системи документообігу Токмацького районного суду Запорізької області, позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшов до суду 03.12.2019 року (а.с.3).

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2233/89-321/04 від 13.12.2012 в сумі 330004,51 грн., яка складається з 46 361,27 грн. нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015, 283643,24 грн. заборгованості за кредитом.

Таким чином, вимога позову щодо стягнення 46361,27 грн. нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 грн., задоволенню не підлягає, зважуючи на пропуск позивачем строку позовної давності щодо таких вимог, оскільки заборгованість з нарахованих процентів виникла станом на 30.04.2015 року, а позов пред`явлено 03.12.2019 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Що стосується розміру заборгованості за кредитом, то слід зазначити наступне.

Оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 59-60, 92)).

Поясненнями сторін у справі та матеріалами справи встановлено, що відповідач здійснив останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором у червні 2014 року. Між тим, з позовом до суду позивач звернувся лише у грудні 2019 року. Таким чином, зважуючи на наведені висновки судової практики, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом встановлена графіком зменшення заборгованості по кредиту (Додаток №2 до кредитним договором №2233/89-321/04 від 13.12.2012) станом на грудень 2016 року у сумі 267776,06 грн. (а.с.156), оскільки сума заборгованості, що складається із щомісячних платежів за кредитом до грудня 2016 року у розмірі 15867,18 грн. заявлена поза межами строку позовної давності.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Доводи апеляційної скарги з приводу врахування сертифікату №1400-25-0701 про форс-мажорні обставини щодо неможливості невиконання умов кредитного договору є слушними, між тим на попередні висновки колегії судів не впливають з огляду на період дії форс-мажорних обставин визначений у сертифікаті з 07.04.2014 року по 19.02.2017 року, тобто період за який стягнення за судовим рішенням не провадиться.

Відповідно до п.п. б,в п. 4 ч. 1 ст 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що вимоги позову підлягають задоволенню частково у загальній сумі 267776,06 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена за подання позову у розмірі 4016,64 грн., а оскільки вимоги апеляційної скарги теж задоволено частково з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 543,36 грн.

Згідно вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Здійснивши розрахунок у відповідності до вимог ч.10 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3473,28 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 березня 2020 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» () заборгованість за кредитним договором №2233/89-321/04 від 13.12.2012 у сумі 267776,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3473,28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 15 грудня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: М.С. Гончар

О. З. Поляков