Справа № 204/8194/13-ц
Провадження № 6/204/98/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 204/8194/13-ц від 26 серпня 2014 року до виконання, -

У С Т А Н О В И В:

14 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 204/8194/13-ц від 26 серпня 2014 року до виконання, заінтересовані особи ОСОБА_2 (боржник) та Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 97-99).

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2014 року по цивільній справі № 204/8194/13-ц (провадження 2/204/475/14) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди з суми боргу, індексу інфляції, відсотків, моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 312 375 гривень, індекс інфляції від простроченої суми заборгованості за період з серпня 2010 року по квітень 2014 року (включно) у сумі 17 955 гривень та за період з травня 2011 року по квітень 2014 року (включно) у сумі 6226 гривень 87 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, а всього 338 557 гривень 76 копійок. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вказано, що дане рішення набрало законної сили 29 липня 2014 року, але до цього часу боржником не виконано. Зазначає, що 26 серпня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист для примусового виконання вищевказаного рішення суду. Вказує, що 02 вересня 2014 року він звернувся з даним виконавчим листом до виконавчої служби, у зв`язку з чим того ж дня було відкрито виконавче провадження ВП № 44579881, але який (виконавчий лист) у подальшому 25 червня 2015 року був повернутий на адресу стягувача без виконання, зокрема з підстав зазначених у п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення). Зазначає, що 18 березня 2016 року він повторно пред`явив даний виконавчий лист до примусового виконання, але згодом 04 жовтня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 50927620 державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого листа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з цим, вказує на те, що виконавчий лист йому не було повернуто, а дану постанову не було йому вручено. Стверджує, що він неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби з даного приводу, але йому було лише зазначено, що вони не можуть його знайти, а фактично відшукали його лише 06 вересня 2018 року, коли знайшли повернутий конверт з відповідною постановою від 04 жовтня 2016 року. Вказує, що цього ж дня (06 вересня 2018 року) він повторно звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про прийняття до виконання зазначеного виконавчого листа, але пізніше, коли він приїжджав до виконавчої служби, щоб дізнатися про стан виконавчого провадження, йому було повідомлено про повторну втрату виконавчого листа. Стверджує, що в подальшому, у березні 2021 року йому повторно було запропоновано написати заяву про прийняття виконавчого листа до виконання, оскільки його було знайдено в архіві державної виконавчої служби, що він власне і зробив. Натомість, вже 19 березня 2021 року йому надійшло повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки ним пропущено строк на його пред`явлення. При цьому, зазначає, що він має постійні проблеми зі здоров`ям (перебував у стаціонарі: 13 по 25 жовтня 2016 року, з 22 по 30 квітня 2021, з 10 по 15 серпня 2022 року, з 25 по 30 березня 2023 року, з 21 березня по 02 квітня 2024 року), запровадження карантину та військового стану, що позбавляло останнього можливості займатися питанням поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином вважає, що наявні поважні причини пропуску ним строку на пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання, зокрема не виконання прийнятої державним виконавцем від стягувача заяви про прийняття до виконання виконавчого листа від 06 вересня 2018 року та не повернення стягувачу оригіналу виконавчого листа для можливості повторного його подання в межах встановленого строку для його пред`явлення. Тому прохає суд поновити йому строк на пред`явлення виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 204/8194/13-ц від 26 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми основного боргу у розмірі 312 375 гривень, індекс інфляції від простроченої суми заборгованості за період з серпня 2010 року по квітень 2014 року (включно) у сумі 17 955 гривень та за період з травня 2011 року по квітень 2014 року (включно) у сумі 6226 гривень 87 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, а всього 338 557 гривень 76 копійок.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про дату та час розгляду заяви повідомлені належним чином, будь-яких письмових клопотань чи заяв до суду не надали, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим заява розглянута за відсутності інших учасників справи.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих заявником межах, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2014 року по цивільній справі № 204/8194/13-ц (провадження 2/204/475/14) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди з суми боргу, індексу інфляції, відсотків, моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 312 375 гривень, індекс інфляції від простроченої суми заборгованості за період з серпня 2010 року по квітень 2014 року (включно) у сумі 17 955 гривень та за період з травня 2011 року по квітень 2014 року (включно) у сумі 6226 гривень 87 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, а всього 338 557 гривень 76 копійок. Вирішено питання розподілу судових витрат, в іншій частині позовних вимог

Відмовлено (а. с. 75-81).

28 серпня 2014 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист № 204/8194/13-ц з примусового виконання вищевказаного рішення суду (а. с. 82, 107).

З виписки зі спеціального спецрозділу ВП № 44579881 (а. с. 204 та на звороті) вбачається, що 02 вересня 2014 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з вищевказаним виконавчим листом для примусового виконання, у зв`язку з чим старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Макушевим Є.П. 02 вересня 2014 року було відкрито дане виконавче провадження (з примусового виконання виконавчого листа від 26 серпня 2014 року № 204/8194).

В подальшому, 25 червня 2015 року, державним виконавцем Макушевим Є.П. даний виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), про що також було зроблено відповідний запис на виконавчому листі (а. с. 107).

21 квітня 2016 року стягувач ОСОБА_1 повторно звернувся до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з даним виконавчим листом, у зв`язку з чим державним виконавцем Клещ О.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 50927620 (з примусового виконання виконавчого листа від 26 серпня 2014 року № 204/8196/13-ц), що підтверджується випискою зі спеціального спецрозділу ВП № 50927620 (а. с. 205 та на звороті).

04 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеску А.В., у даному виконавчому провадженні було винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа № 204/8196/13-ц (а. с. 110), на підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

19 березня 2021 року держаним виконавцем Чечелівського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу № 204/8194/13-ц стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання, у зв`язку з пропущенням строку його пред`явлення до виконання (а. с. 113 на звороті).

У судовому засіданні, допитаний як свідок, заявник ОСОБА_1 пояснив, що виконавчий лист він отримав в серпні 2014 року, а у вересні 2014 року він звернувся з ним до виконавчої служби, де відкрили виконавче провадження. Стверджував, що він цікавився ходом виконавчого провадження, постійно приходив до служби з`ясовувати, на якій воно стадії, оскільки державним виконавцем жодних дій по ньому не вживалося. Вказав, що так у червні 2015 року він звернувся до служби, щоб з`ясувати дані обставини, де йому повідомили, що державний виконавець, на виконанні якого було його виконавче провадження (Макушев), звільнився, а перед тим його провадження закрив. Пізніше, у 2016 році він повторно звернувся до виконавчої служби з даним виконавчим листом, на підставі чого було відкрито нове виконавче провадження, але у січні 2017 року він дізнався про те, що державний виконавець Марінеско його виконавче провадження закрив, а сам звільнився. Стверджував, що вказану постанову та виконавчий лист він не отримував, тому він звернувся до виконавчої служби, де йому повідомили, що його виконавчий лист втрачено (не можуть знайти). Вказав, що пізніше йому повідомили про те, що виконавчий лист знайшовся, тому у 2018 році він повторно звернувся з ним до виконавчої служби, але не пам`ятає коли та як. Стверджував, що згодом йому знову було повідомлено про те, що його виконавчий лист було втрачено, а в березні 2021 року повідомлено, що він був знайдений в архіві виконавчої служби та запропоновано повторно звернутися із заявою про його виконання. Вказав, що він повторно звернувся із вказаною заявою, але пізніше в березні 2021 року отримав лист з повідомлення державного виконавця про відмову й прийнятті його виконавчого листа до виконання у зв`язку із пропуском строку на його пред`явлення, в якому також був конверт з постановою державного виконавця Марінеско від 2016 року та його виконавчий лист № 204/8194/13-ц, на підтвердження чого надав вказані конверти суду.

Однак, суд критично ставиться до показів ОСОБА_1 як свідка та не приймає їх до уваги, оскільки останній не зміг пояснити, яким чином ширший конверт (з датою погашення від 05.11.2015), в якому нібито був виконавчий лист № 204/8194/13-ц, без жодних загинів та заломів зміг поміститися до вужчого (з датою погашення від 23.03.2021), яким він отримав повідомлення державного виконавця про відмову й прийнятті його виконавчого листа до виконання у зв`язку із пропуском строку на його пред`явлення, так само як він не зміг пояснити, коли та яким чином він звертався до виконавчої служби у 2018 році, і чому він звертався до служби виключно в усному порядку, а не письмово.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Приписами ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При вирішенні питання про поновлення строку суд дає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого спеціальним законом строку звернення до суду із заявою до дати подання такої заяви.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання заяви.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на оскарження рішення роботодавця про звільнення без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», № 606-XIV (у редакції, чинній на час видання виконавчого листа), виконавчі документи, зокрема щодо виконання судових рішень, можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не встановлене законом.

Водночас, п. 1 ч. ч. 1, 3 ст. 23 цього Закону встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документів до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, у зв`язку з чим Закон № 606-XIV втратив чинність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з вимогами п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а заявником не спростовано того, що 28 серпня 2014 року він отримав виконавчий лист № 204/8194/13-ц з примусового виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2014 року у справі № 204/8194/13-ц (а. с. 82, 107), який 02 вересня 2014 року пред`явив до виконавчої служби на виконання, на підставі чого було відкрито виконавче провадження № 44579881, яке в подальшому, 25 червня 2015 року, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з відсутністю у боржника майна).

Суд зазначає, що оскільки, виконавчий лист був пред`явлений до виконання 02 вересня 2014 року, а повернутий стягувачу 25 червня 2015 року, то згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону № 606-XIV, строк його пред`явлення до виконання перервався й відновився з дня повернення стягувачу виконавчого документа, тобто з 25 червня 2015 року.

Таким чином, новий строк для пред`явлення виконавчого листа встановлюється з 25 червня 2015 року. Строк для подальшого пред`явлення виконавчого листа відновлюється і закінчується через рік після цієї дати, тобто до 25 червня 2016 року.

В свою чергу, 21 квітня 2016 року стягувач ОСОБА_1 , в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, повторно звернувся до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (ВП № 50927620), який в подальшому 04 жовтня 2016 року був повернутий стягувачеві на підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Таким чином, оскільки виконавчий лист ОСОБА_1 повторно був пред`явлений до виконання 21 квітня 2016 року, а повернутий йому 04 жовтня 2016 року, то згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону № 606-XIV, строк його пред`явлення до виконання перервався й відновився з дня повернення стягувачу виконавчого документа, тобто з 04 жовтня 2016 року та строком на 1 рік - до 04 жовтня 2017 року, а оскільки 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII, який змінює строки пред`явлення виконавчих документів до виконання (протягом трьох років), то строк для пред`явлення виконавчого листа після його повернення було перераховано з 4 жовтня 2016 року до 4 жовтня 2019 року.

Натомість, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, а заявником та його представником не спростовано, повторно з даним виконавчим листом він звернувся до виконавчої служби лише у березні 2021 року, тобто із пропуском встановленого строку на його пред`явлення, у зв`язку з чим 19 березня 2021 року держаним виконавцем Чечелівського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу № 204/8194/13-ц стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання (а. с. 113 на звороті).

При цьому суд зазначає, що не приймає до уваги доводи заявника та його представника про те, що вказаний строк ним пропущено з поважних причин, оскільки належних, достатніх та допустимих доказів того, що він неодноразово звертався до виконавчої служби із заявами про прийняття виконавчого листа до виконання у період з 2018 року, як про те стверджує останній, по березень 2021 року, втрату виконавчого листа виконавчою службою, заявником суду не надано.

Також суд зазначає, що не приймає до уваги доводи заявника щодо пропущення ним строку звернення з даним виконавчим листом у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), введенням карантинних обмежень та його хворобливого стану, з огляду на наступне.

Так, пунктом 3 розділу ХIІ «Прикінцеві положення» ЦПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином

Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Таку правову позицію викладено ВП ВС у постанові від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

Так, судом встановлено, що карантинні обмеження з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), були введені на території України з 12 березня 2020 року та діяли до 30 червня 2023 року, тоді як строк пред`явлення даного виконавчого листа закінчився задовго до початку карантинних обмежень, ще 4 жовтня 2019 року.

Разом з цим, суд констатує той факт, що у березні 2021 року заявник зміг звернутися до виконавчої служби з повторною заявою на прийняття до виконання вказаного виконавчого листа. Тому суду не зрозуміло, чому заявник обирає різну процесуальну поведінку щодо захисту порушених, на його думку, прав, що полягає в тому, що раніше він подавав процесуальні документи, зокрема у цій справі, однак у той же час не подав у встановлений законом процесуальний строк виконавчий лист до виконання, посилаючись, зокрема, на карантинні обмеження.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи заявника щодо поважності причини пропуску строку через його хворобливий стан, оскільки з наданих ним документів (а. с. 115-119 та на звороті) вбачається, що захворювання тривало не більше тижня на рік, що не є достатньою підставою для визнання його хвороби поважною причиною, яка дійсно перешкоджала йому своєчасному зверненню до органів виконавчої служби.

Суд вважає, що у заявника була можливість у інші періоди реалізувати своє право на звернення у межах строків, визначених законодавством, тим більше, що до закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання 04 жовтня 2019 року, він хворів лише раз з 13 жовтня 2016 року по 25 жовтня 2016 року (а. с. 115).

При цьому, суд зазначає про те, що заявник мав можливість реалізувати своє право пред`явити виконавчий лист для виконання шляхом надсилання документів засобами поштового зв`язку, на офіційну електронну адресу виконавчої служби тощо, однак вказаним не скористався.

Щодо доводів заявника причин поважності для поновлення процесуальних строків, зокрема через запровадження воєнного стану, суд зазначає наступне.

Так, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, але сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Так, теорією та практикою вироблені правила, згідно з якими причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, під час воєнного стану поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин, основними з яких є такі: повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетне чи інше збройне ураження території, де знаходиться адвокат та/або відповідний орган, а також окупація вказаної території тощо.

Однак заявником не надано суду жодних доказів ані на підтвердження того, що він або перебуває в лавах Збройних сил України, або евакуйовувався до інших регіонів країни, ані того, що вказане перешкоджало та як саме, йому реалізувати своє право на звернення з даним виконавчим листом до органів виконавчої служби.

Більш того, суд зазначає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив ще 04 жовтня 2019 року, а виконавчий лист повернуто заявнику без прийняття до виконання державним виконавцем у березні 2021 року, тобто фактично майже за рік до повномасштабного вторгнення рф на територію України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що виконавчий лист повернуто ОСОБА_1 державним виконавцем без прийняття до виконання ще 19 березня 2021 року, а із заявою на поновлення строків його пред`явлення до виконання останній звернувся до суду лише у травні 2025 року, тобто більше ніж через 4 роки.

Вказане свідчить про пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання саме через пасивну поведінку заявника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі, що в даному випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Аналогічні висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 9901/518/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 901/520/19, від 30 вересня 2020 року у справі № 9901/68/20, від 09 лютого 2022 року у справі № 9901/473/21, від 8 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

З огляду на викладене, враховуючи те, що заявником не надано суду жодного належного, достатнього та допустимого доказу того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 204/8194/13-ц пропущений ним з поважних причин, суд доходить переконливого висновку, що у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа № 204/8194/13-ц до виконання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260-261, 353, 433 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 204/8194/13-ц від 26 серпня 2014 року до виконання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна