Справа № 497/2389/23
Провадження № 2/497/17/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши, у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2023 року представник позивача - Черебаренко Л., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 14.04.2023 року, строком дії до 31.12.2023 року (а.с.16), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачену пенсію в розмірі 8 228,25 грн. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 24.10.2011 року та отримує пенсію по інвалідності 3 групи, а з 29.05.2019 року по 31.03.2023 року по інвалідності 2 групи (поранення пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії), призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби». Головним Управління рішенням №1498 від 21.04.2023 року встановлено суму переплати у розмірі 8 228,25 грн. за період з 01.04.2023 року по 30.04.2023 року. Сума переплати пенсії виникла у зв`язку з тим, що встановлено зміну інвалідності з другої групи та третю. Представник посилається на те, що згідно наданої довідки МСЕК відповідачу 05.01.2023 року встановлено 3 групу інвалідності по 31.01.2024 з заліком терміну по даній групі з 12 грудня 2018 року. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку зі зміною причини інвалідності, згідно акту МСЕК, Головним управлінням прийнято рішення від 21.04.2023 року №1498 про прийняття суми переплати пенсії на облік, тому представник позивача просить стягнути вищевказану суму з відповідача.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

11.01.2024 року представником позивача Черебаренко Л.М. подано, шляхом формування документу через електронний суд, заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №420/8553/24.

24.07.2025 року до суду надійшла заява (клопотання) представника відповідача - адвоката Сахарової Н.М. про поновлення провадження по справі, так як рішення по справі №420/8553/24 залишено без змін апеляційною інстанцією, тобто набрало законної сили, при цьому надала копію судових рішень.

Ухвалою судді від 21.08.2025 року поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача Черебаренко Л.М. в судове засідання не з`явилась, 02.09.2025 року подала до суду шляхом формування документу в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1338417 від 27.02.2024 року (а.с.53) до суду не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, надали суду 24.07.2025 року рішення Одеського окружного адміністративного суду та Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що згідно виписки із акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД № 088975 від 24.10.2011 Одеського обласного центру медико соціальної експертизи виданої ОСОБА_1 вперше встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.11.2013 року. Причина: поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

07.12.2011 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Болградському районі Одеської області з заявою про призначення пенсії як інваліду ІІІ групи. УПФУ в Болградському районі Одеської області з 24.10.2011 року призначено ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду ІІІ групи, що підтверджено протоколом № 5769 від 13.12.2011 року.

Згідно виписки із акта огляду медико-соціальної експертної комісії комунальної установи Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи серії 10 ААВ № 580322 від 14.10.2013 ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності на строк до 07.10.2016 року. Причина: поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. УПФУ в Болградському районі Одеської області з 01.11.2013 року призначено ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду ІІІ групи, що підтверджено розпорядженням № 200393 від 23.10.2013 року.

Згідно виписки із акту огляду медико-соціальної експертної комісії комунальної установи Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи серії 10 ААВ № 812577 від 20.10.2016 ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності безстроково. Причина: поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. УПФУ в Болградському районі Одеської області з 02.11.2016 року призначено ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду ІІІ групи, що підтверджено розпорядженням № 200393 від 07.11.2016 року.

Маючи дозвіл на проживання на території Чехії, ОСОБА_1 перебуваючи в Чехії у 2016 році зламав 1-й палець правої ноги та діафіза великогомілкової кістки. В період 13.06.2016 року 23.09.2016 року був госпіталізований в лікарні Плзень, клініка ортопедії та травматології.

07.09.2018 року, ОСОБА_1 перебуваючи м. Ческе Будейовіце Чехії звернувся з метою оцінка стану здоров`я та працездатності до районного управління соціального забезпечення.

Згідно висновку про інвалідність LPS/2018/4557-CB_CSSZ від 22.01.2019 зазначено результат оцінки стану здоров`я та ступеня працездатності: 1 Це тривалий несприятливий стан здоров`я в розумінні положення § 26 Закону 155/1995 Sb., про пенсійне страхування в дійсній редакції. 2. Вона не є інвалідом відповідно до §39 пункту 1 Закону 155/1995 Sb., з поправками. Йдеться про інвалідність ІІ групи згідно § 39 пункту 2 літера б) цитованого закону. Внаслідок тривалого тяжкого стану здоров`я його працездатність знизилася лише до 30%. Висновок оцінки: Вирішальною причиною довготривалого несприятливого стану здоров`я застрахованої особи, яка найбільше впливає на зниження працездатності, є інвалідність, зазначена в статті XV, розд. Б пункт 136 додатку до Постанови № 359/2009 36., для якої визначається міра зниження працездатності на 30 %. Відсоток втрати працездатності не змінюється в розумінні §3 і 4 цитованої постанови.

Отже з висновку про інвалідність LPS/2018/4557-CB_CSSZ від 22.01.2019 р. вбачається, що питання щодо встановлення позивачу інвалідності стосувалося отриманої ним травми в 2016 році - переломів 1-го пальцю правої ноги та діафіза великогомілкової кістки.

29.10.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом №4286/028 повідомило ОСОБА_1 , що рішенням Чеського управління соціального забезпечення від 05.03.2019 року йому відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки за рішенням органів соціального забезпечення позивач не визнаний інвалідом.

Згідно виписки із акту огляду медико-соціальної експертної комісії комунальної установи Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи серії 12 ААБ № 242680 від 29.05.2019 ОСОБА_1 повторно встановлено другу групу інвалідності безстроково. Причина: поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Ізмаїльським об`єднаним управлінням ПФУ в Одеській області з 29.05.2019 року призначено ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду ІІ групи, що підтверджено Рішенням про перерахунок пенсії № 93 від 18.06.2019 року.

05 січня 2023 року обласним центром медико-соціальної експертизи департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації видано виписку з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ № 298370 виписаної на ім`я ОСОБА_1 , при цьому огляд проводився заочно, без участі особи.

У виписці серії 12ААГ № 298370 від 05.01.2023 року зазначено, що 05.01.2023 року при первинному заочному огляді інваліда встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності: загальне захворювання. Дата чергового переогляду 05.01.2024 року Ізмаїльським об`єднаним управлінням ПФУ в Одеській області з 13.04.2023 року рішенням №93 здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням даних в ЕПС 01.04.2023 та призначено ОСОБА_1 пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як інваліду ІІІ групи, загальне захворювання.

01 травня 2023 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області направлено ОСОБА_1 листа № 1500-0504-8/52880 де зазначено, що: «Відділ з питань відрахувань управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомляє про те, що у зв`язку зі зміною причини інвалідності згідно акту медико-соціальної експертної комісії у нього виникла переплата пенсії в сумі 8 228,25 грн за період з 01.04.2023 по 30.04.2023.

Будучи не згодним з актом МСЕК та призначенням пенсії по інвалідності ІІІ групи, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду та рішенням від 29 січня 2025 року по справі №420/8553/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок пенсії №93 від 13.04.2023 року. Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду ІІ групи з 1 травня 2023 року з урахування виплачених сум.

Це рішення після перегляду апеляційною інстанцією набрало законної сили 08.07.2025 року.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Заступника начальника управління начальником відділу з питань відрахувань управління з питань виплат Токарєвою З. 21 квітня 2023 року прийнято рішення про переплату пенсії на облік №1498, відповідно до якого при розгляді пенсійної справи і особового рахунку НОМЕР_1 , у зв`язку зі зміною причини інвалідності згідно акту медико-соціальної експертної комісії виявлено суму переплати ОСОБА_1 у розмірі 8 228,25 грн., яка прийнята на облік в квітні 2023 року (а.с.15).

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч.1 ст. 4 Закону № 1058).

Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст.23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від25.11.2005№ 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1).

У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно зі ст. 50 Закону № 1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №6-4від 21березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, ст. 50 Закону № 1058 встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч.1 ст. 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі № 686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі № 173/424/17(2-а/173/41/2017).

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».

Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

У позовній заяві позивачем зазначено, що у зв`язку з надходженням до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.03.2023 року №0700-0308-9/13405, згідно якого отримано виписку з акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №298370 від 05.01.2023 року, якою ОСОБА_3 встановлено 3 групу інвалідності від загального захворювання по 31.01.2024 року з заліком по даній групі з 12 грудня 2018 року, рішенням від 21.04.2023 №1498 встановлено суму переплати пенсії в розмірі 8 228,25 грн., яка виникла у зв`язку з переходом пенсії по інвалідності з ІІ групи на ІІІ. Позивачем оскаржено дії пенсійного фонду та його вимоги задоволено.

Водночас, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05.02.2018 у справі № 556/1231/17).

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на результат вирішення спору та відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца