Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/1441/25
Провадження № 2/936/338/2025
16.12.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючої судді Сухої Н.І.
за участю секретаря судового засідання Мельничок М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Воловець у спрощеному провадженні з викликом сторін цивільну справу
за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу),
Стислий виклад позиції сторін.
Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.
Позов мотивований тим, що 30.08.2024 о 11 год. 50 хв. в с. Зубівка на а/д Н-09 13 км. + 50м. водій ОСОБА_1 керував автомобілем SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , перед початком руху не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху у напівпричепа розірвалося середнє колесо з лівого боку та пошкодило автомобіль «IVECО» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіль «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , які рухались у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 А Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Даний факт підтверджується постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 у справі № 303/7220/24, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Також, позивач зазначає, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) ЕР№218806145, транспортного засобу SCANIA G410, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Оскільки, на дату вчинення ДТП, відповідальність заподіювача шкоди (відповідача), згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 218806145 було забезпечено у ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», то 03.09.2024 власником пошкодженого «IVECО»», державний номерний знак НОМЕР_5 було письмово повідомлено про ДТП.
Таким чином, на виконанням п. 2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 04.09.2024 з метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого ТЗ «IVEСО», державний номерний знак НОМЕР_3 представником ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено протокол огляду транспортного засобу від 04.09.2024.
15.10.2024, у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого ТЗ «IVECO»», державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_4 подала до позивача заяву погодження з розміром страхового відшкодування та надала всі необхідні документи.
13.11.2024 ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №ЦВ/24/5995.
Позивач вважає, що, керуючись нормами цього Закону, прийняв вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) на користь представника власника пошкодженого ТЗ «IVECO»», державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_4 у розмірі 15 075,55 грн.
Отже, розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» складає: 15 075,55 грн. На виконання п.6 ч. 3 статті 175 ЦПК України повідомляємо, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» зверталося до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 15 075,55 грн. Однак, дана вимога була проігнорована та жодних виплат з боку відповідача на користь Позивача здійснено не було.
ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву в якій просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими, зокрема, зазначаючи, що позивачем жодного належного та допустимого доказу, який би достовірно міг підтвердити, що безпосередньою причиною ДТП, яка мала місце 30.08.2024 з вини відповідача, була саме невідповідність технічного стану обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху не надає.
Відповідач вважає, що належним доказом причинно-наслідкового зв`язку саме між невідповідності технічного стану обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху та настанням певної ДТП, в силу приписів пунктів 1.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, є висновок автотехнічної експертизи. Стороною позивача висновок автотехнічної експертизи не надано, що виключає можливість стягнення з відповідача сум страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги (регресу).
Відповідач також вважає, що саме лише посилання у постанові Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 у справі № 303/7220/24 на те, що ОСОБА_1 перед початком руху не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху у напівпричепа розірвалося середнє колесо, не може собою підміняти необхідність встановлення факту наявності відповідної несправності транспортного засобу саме перед початком руху, і те, що безпосередньо незадовільний технічний стан автомобіля під керуванням відповідача призвів до ДТП - розірвання колеса.
Відповідач стверджує, що для цілей задоволення регресного позову на підставі пункту «г» частини 1 статті 38 Закону № 1961-IV позивач, як особа, що посилається на існування відповідних обставин, повинен довести, що причиною розірвання колеса під час руху автомобіля відповідача і, як наслідок, настанням ДТП є саме невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відтак, твердження позивача, що ДТП, яке сталася 30.09.2024 за участі відповідача, була спричинена безпосередньо невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху, не ґрунтується на належних та допустимих доказах і має характер припущення, що не може вважатися встановленим юридичним фактом у розумінні процесуального законодавства.
Заяви, клопотання учасників справи
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак звернулись до суду із клопотаннями про розгляд позовної заяви без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Представник відповідача Ігнатенко С.С. в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та недоведеністю.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 14.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 04.11.2025 та, у зв`язку із неявкою представників сторін, розгляд справи відкладався до 20.11.2024, 11.12.2025.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, зазначає таке.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) ЕР№218806145, забезпечений транспортний засіб SCANIA G410, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Як вбачається з постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 у справі № 303/7220/24, ОСОБА_1 судом визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30.08.2024 року о 11 год. 50 хв. в с. Зубівка на а/д Н-09 13 км + 50м. Зокрема, водій ОСОБА_1 керував автомобілем SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 та перед початком руху не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху у напівпричепа розірвалося середнє колесо з лівого боку та пошкодило автомобіль «IVECО» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіль «Skoda Superb», дн.н.з НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , які рухались у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 А Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність ст. 124 КУПАП.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу SCANIA G410, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент скоєння вище вказаної ДТП, була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР218806145, діючий на 30.08.2025.
03.09.2024 власником пошкодженого «IVECО»», державний номерний знак НОМЕР_5 було письмово повідомлено про ДТП.
15.10.2024, у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого ТЗ «IVECO»», державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_4 подала до позивача заяву погодження з розміром страхового відшкодування та надала всі необхідні документи.
Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на дату виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На виконанням п.34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 04.09.2024 з метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого ТЗ «IVEСО», державний номерний знак НОМЕР_3 представником ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було проведено огляд вказаного транспортного засобу про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_4 , яка є власником пошкодженого транспортного засобу «IVECО»», державний номерний знак НОМЕР_5 , досягли згоди стосовно остаточного розміру страхового відшкодування та погодили суму матеріального збитку за страховим випадком, що стався 30.08.2025 у розмірі 15 075,55грн..
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільногфо судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на дату виникнення спірних правовідносин, надалі Закон) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 2.3 (а) Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання визначені у розділі 31 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища (ч. 3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух»).
Перевірка технічного стану транспортного засобу полягає у визначенні відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам, згідно з Наказом Міністерства Інфраструктури України від 26.11.2012 № 710 «Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки» (п.п. 11 п. 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 30.01.2012 №137).
Відповідно до пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Таким чином, для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Матеріали справи не містять доказів того, що на момент ДТП транспортний засіб SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , мав невідповідності технічного стану та обладнання існуючим вимогам Правил дорожнього руху, та доказів того, що ДТП, яка сталась 30.08.2024 за участю застрахованого транспортного засобу «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортний засіб SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в установленому порядку визначена безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху, оскільки перевірка технічного стану транспортного засобу (технічний огляд), яким керував відповідач, або автотехнічна експертиза, якими б було встановлено технічну несправність вказаного автомобіля, яка виникла під час його руху безпосередньо перед ДТП, не проводились.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи позивача про те, що ДТП сталося в наслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, а саме, керування ним технічно несправним транспортним засобом SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , не підтверджено належними та допустимими доказами та заперечується представником відповідача.
Позивач обгрунтовує технічну несправність автомобіля SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 тим, що під час руху цього автомобіля відповідач перед початком руху не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху у напівпричепа розірвалося середнє колесо з лівого боку та пошкодило автомобіль «IVECО» д.н.з. НОМЕР_3 .
Разом з тим, обставина «розрив середнього колеса з лівого боку напівпричепа», не є тотожною обставині - «невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху».
Таким чином, визнання відповідачем у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду того, що ДТП сталось в наслідок розірвання середнього колеса з лівого боку напівпричепа «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , не є доказом того, що цей автомобіль перед ДТП не відповідав технічному стану та обладнанню транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Отже, сам факт підтвердження відповідачем ОСОБА_1 у постанові про те, що під час руху у напівпричепа розірвалося середнє колесо з лівого боку, не може бути підставою для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами пп. «г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Отже, зазначені документи у своїй сукупності свідчать про відповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу, яким керував відповідач на момент настання 30.09.2024 ДТП, існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Саме лише посилання у постанові Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 у справі № 303/7220/24 на те, що ОСОБА_1 перед початком руху не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху у напівпричепа розірвалося середнє колесо з лівого боку, не підтверджує факт наявності відповідної несправності транспортного засобу саме перед початком руху, і те, що безпосередньо незадовільний технічний стан автомобіля під керуванням відповідача призвів до ДТП - розірвання колеса.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем, відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, передбачених ст. 12 та 81 ЦПК України, не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, та не доведено факт визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 30.08.2024, була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу SCANIA G410, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , існуючим вимогам Правил дорожнього руху, суд доходить висновку, що пред`явлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача
Оскільки в позові відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 265, 279, 354 ЦПК України,-
У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу) - відмовити.
Судові витрати покладаються на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (адреса: бул. Лесі Українки 26, м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Суха Н.І.