Справа №403/640/25 провадження № 4-с/403/1/25
У Х В А Л А

16 грудня 2025 року с-ще Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши скаргу з доданими до неї документами представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Розніна Володимира Андрійовича на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брушковської Олени Василівни щодо невчинення дій з фактичного припинення обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Рознін В.А. в порядку ст.447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою (з урахуванням уточнених вимог від 18 листопада 2025 року) про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брушковської О.В. (далі по тексту - головний державний виконавець Брушковська О.В.) в межах виконавчого провадження №40681654 щодо невчинення дій з фактичного припинення (видалення) обтяжень (невнесення записів про припинення обтяжень №3326321, №5233726, №40681654 та №5234543) та зобов`язання головного державного виконавця Брушковську О.В. скасувати (зняти, припинити) всі заборони, обтяження та арешти в межах виконавчого провадження №40681654 шляхом: надсилання постанови про закінчення ВП №40681654 від 27 жовтня 2025 року органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника; вчинення дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна; видалення записів про обтяження №3326321, №5233726, №40681654 та №5234543 або внесення записів про припинення зазначених обтяжень.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для повернення скарги без призначення її до розгляду у судовому засіданні суддя приходить до наступного висновку.

Цивільним процесуальним законодавством визначено спеціальний порядок розгляду скарг, предметом яких є судовий контроль за виконанням судових рішень, який врегульовано розділом VII ЦПК України.

Інститут судового контролю має на меті контроль за дотриманням та поновленням порушених прав сторін виконавчого провадження. Відтак, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах - це особлива форма правосуддя, де процесуальна діяльність суду пов`язана із виконанням судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі процесуального контролю за законністю рішень, дії або бездіяльності посадових осіб та органів державної виконавчої служби у виконавчому провадженні шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців та різних позовів як важливої гарантії захисту права особи після набуття судовим рішенням чинності (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 31 липня 2023 року у справі 216/5508/20).

Відповідно до ч.1 ст.447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ч.ч.1, 2 ст.448 ЦПК України).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників (ч.1 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження»). У постанові від 24 липня 2024 року у справі №369/2973/23 Верховний Суд виснував, що системний аналіз Закону України «Про виконавче провадження» і статті 447 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21.11.2024) дає підстави для висновку про те, що право на звернення до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають лише сторони виконавчого провадження. При цьому із матеріалів справи відомо, що заявник (Особа 1) стороною виконавчого провадження не є. Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що немає підстав для розгляду скарги Особи 1 по суті в порядку Розділу VII ЦПК України. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч.1 ст.47 ЦПК України).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопреставництво) та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подану особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається зі змісту поданої до суду скарги та доданих до неї документів, гр-нка ОСОБА_1 , від імені якої адвокатом Розніним В.А. до суду подана скарга на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Брушковської О.В., не є стороною виконавчого провадження №40681654, закінченого постановою від 27 жовтня 2025 року згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Суддею також встановлено, що ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2025 року, постановленою у справі №403/325/21, заявнику ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження №40681654 з боржника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступника - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, неповнолітня ОСОБА_4 також не є стороною (боржником) виконавчого провадження №40681654, а тому гр-нка ОСОБА_1 , як її мати та законний представник, не є учасником виконавчих дій в межах цього виконавчого провадження, як його сторона (стягувач або боржник).

За вказаних обставин, відсутність у гр-нки ОСОБА_1 статусу сторони виконавчого провадження №40681654 обумовлює, як наслідок, відсутність у неї цивільної процесуальної дієздатності на здійснення належного саме стороні такого виконавчого провадження, а не будь-якій іншій заінтересованій особі, права на звернення до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Враховуючи обумовленість обсягу повноважень представника та їх, виходячи зі змісту ч.1 ст.64 ЦПК України, похідний характер від процесуальних прав особи, яку він представляє, адвокат Рознін В.А. також не має цивільної процесуальної дієздатності на реалізацію права, передбаченого ч.1 ст.447-1 ЦПК України, а саме: права на подання скарги на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Брушковської О.В..

При цьому гр-нка ОСОБА_1 не є також і заінтересованою особою в межах зазначеного вище виконавчого провадження, оскільки згідно з п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

З огляду на викладене, подана адвокатом Розніним В.А. скарга підлягає поверненню йому на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України без призначення скарги до судового розгляду.

Одночасно з цим, зі змісту поданої до суду скарги вбачається, що на її обгрунтування адвокатом Розніним В.А. зазначена обставина накладення в межах виконавчого провадження №40681654 арешту на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який був придбаний ним в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з гр-нкою ОСОБА_1 .. Враховуючи, що відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України зазначений житловий будинок належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , остання є заінтересованою особою щодо зняття арешту на житловий будинок для можливості вільно розпоряджатися правомочністю співвласника.

З приводу наведеного адвокатом Розніним В.А. обгрунтування суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Отже, у разі, якщо гр-нка ОСОБА_1 вважає, що житловий будинок (його частина) належить їй, а не боржникові ОСОБА_3 , вона не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.185, 258, 260, 261, 353, 447, 447-1, 448 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Розніна Володимира Андрійовича на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брушковської Олени Василівни - повернути заявнику без призначення судового розгляду даної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя С.Ю.Атаманова