ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 681/625/25

Провадження № 22-ц/820/2064/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Таргонським Максимом Миколайовичем, на заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року (суддя Горщар А.Г.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначалось, що ТОВ «Бізнес Позика» 04.08.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 498676-КС-004 про надання кредиту.

04.08.2024 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 498676-КС-004 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0780 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 04.08.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 498676-КС-004 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - договір).

Також 10.08.2024 між сторонами була укладена Додаткова угода №1 до Договору надання кредиту № 498676-КС-004 за умовами якої позичальнику було надано додатково у кредит грошові кошти у сумі 7000 гривень та відповідно збільшено суму кредиту до 22000 гривень.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 22000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 498676-КС-004 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до пункту 2 договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі за текстом - «проценти за користування кредитом»), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Відповідно до п.5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 23.04.2025 утворилась заборгованість за договором № 498676-КС-004 про надання кредиту в розмірі 78893,60 грн, з них: 22000 грн - заборгованість за кредитом, 53593,60 грн - заборгованість за процентами, 3300 грн - заборгованість за комісією, яку позивач просив суд стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 498676-КС-004 про надання кредиту від 04.08.2024, яка станом на 22.04.2025 складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22000 грн, суми прострочених платежів по процентах - 37225 грн 42 коп., суми прострочених платежів за комісією - 3300 грн, а всього становить 62525 грн 42 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на корись ТОВ «Бізнес Позика» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1919 грн 75 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом змінити, а саме змінити суму стягнення з 37225,42 грн на 53593,60 грн. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Вказувалось, що суд першої інстанції помилково ототожнив поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена в кредитному договорі.

У зв`язку з вищевикладеним, на думку скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нікчемність встановлених у кредитному договорі процентних ставок в день в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", а також дійшов хибного висновку про їх невідповідність максимальному розміру денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Вважає, що внаслідок цього, суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором, які підлягають стягненню з відповідача.

Вказує, що для розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом потрібно використати суму процентів тільки за зниженою процентною ставкою в день, оскільки вона встановлена та застосовується відповідно до умов кредитного договору у тому випадку, коли договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. При цьому, сума процентів за стандартною процентною ставкою в день для розрахунку денної процентної ставки в день взагалі не використовується і не має використовуватися, оскільки вона застосовується у разі порушення позичальником встановленого у кредитному договорі орієнтовного графіку платежів. Аналогічне правило застосовується у випадку укладення додаткових угод до кредитного договору.

Відповідно, за розрахунками позивача, денна процентна ставка за кредитним договором становить 0,95 процентів - (24 000,00/15 000,00)/169 днів * 100%, а денна процентна ставка за додатковою угодою становить 0,96 процентів - (34 487,37/22 000,00)/163 днів * 100%

Зазначає, що розмір денної процентної ставки на дату укладення кредитного договору та додаткової угоди, а також протягом їх строку дії, відповідає максимальному розміру денної процентної ставки 1 % відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а також відповідає відповідним перехідним періодам, які передбачені у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» на дату укладення кредитного договору та додаткової угоди відповідно.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту), а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

На думку скаржника, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Тобто якщо позичальник не здійснив платіж (платежі) за графіком або здійснив його (їх) у меншому розмірі, ніж передбачено графіком, це закономірно призводить до нарахування процентів у більшому розмірі, тому що як вже було зазначено вище, проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості (тобто порушення позичальником графіку платежів призводить до подорожчання загальної вартості кредиту).

28.08.2025 ОСОБА_1 через свого представника Таргонського М.М. подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника Таргонського М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що наявні в матеріалах справи докази, на підставі яких суд встановив наявність обставин (фактів), не можуть вважатись належними та достатніми, з огляду на таке.

Вказує, що в підтвердженнях щодо здійснення переказу грошових коштів, які надано Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» позивачу, дані підтвердження підписано за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Водночас, будь-яких доказів того, що надані підтвердження були підписані за допомогою кваліфікованого електронного підпису (наприклад протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису або інше), які підтверджувала б факт підписання саме за допомогою електронно-цифрового підпису та ідентифікувала особу підписувача позивачем не надано. Крім того, підтвердження також не містять ні підпису уповноваженої особи, ні печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», ні дати їх створення, що не дає права стверджувати, що дані підтвердження є належним та достатнім доказом.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що надані позивачем підтвердження містять в собі посилання на договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020, а також платіжні інструкції. При цьому, ні договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020, ні платіжні інструкції, як доказ фактичного перерахування коштів позивачем, до матеріалів справи не долучено. На думку скаржника, дана обставина взагалі ставить під сумнів факт перерахування саме позивачем коштів відповідачу, а відповідно і наявність права вимоги у позивача до відповідача.

Вважає, що перерахування кредитних коштів позичальнику мало б здійснюватись безпосередньо кредитодавцем та з його банківського рахунку. Водночас, на підтвердження факту перерахування кредитних коштів позивачем на рахунок відповідача, позивачем надано підтвердження, які не містять жодної інформації, яка підтверджувала б перерахування коштів саме ТОВ «Бізнес Позика» на користь відповідача, як того вимагає договір, правила та діюче законодавство. Крім того, ні договір, ні правила не містять положень, які передбачають можливість перерахування кредитних коштів позичальнику третіми особами.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ТОВ «Бізнес Позика» було перераховано на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 22000 грн згідно договору про надання кредиту № 498676-КС-004 від 04.08.2024, так як надані позивачем докази, на переконання відповідача, не є достатнім та належним для того, щоб дійти однозначного висновку про факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаній сумі саме від позивача.

Вважає, що виписка з рахунку не може бути належним та допустимим доказом перерахування коштів, адже не надає можливості ідентифікувати платника та походження грошових коштів.

На думку скаржника, долучена позивачем візуальна послідовність дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №498676-КС-004 від 04.08.2024 та візуальна послідовність дій щодо укладення електронної додаткової угоди № 1 до договору про надання кредиту №498676-КС-004 від 04.08.2024, які фактично є набором інформації, що викладена в хронологічному порядку, не можуть вважатись належним доказом, оскільки містять спотворену інформацію, що не відповідає дійсності, а тому фактично не містять інформацію щодо предмета доказування

Звертає увагу апеляційного суду на те, що у договорі про надання кредиту № 498676-КС-004 від 04.08.2024, який долучено позивачем, не наведено чіткий порядок обчислення процентної ставки за кредитом, як того вимагає законодавство.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» вказує, що відповідач жодним чином не спростував факту зарахування суми кредиту на картку боржника. Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 04.08.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 498676-КС-004 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 15000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Строк, на який надається кредит, 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: 1,50000000 відсотків в день, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом 1,15011689 відсотків в день, фіксована. Комісія за надання кредиту становить 2250 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 15000 грн. Термін дії договору: до 19.01.2025. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 44461,96 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19672,61 процентів.

Сторонами в п. 3.2.3 договору про надання кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Пунктом 3.2.4 договору визначено, що у випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту.

Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0780.

До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.

Згідно витягу із анкети ОСОБА_1 з інформаційно-телекомунікаційної системи https.//my.tpozyka.com/, відповідачем вказано персональні дані, а також номер телефону НОМЕР_3 та номер банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_2 .

У тому ж порядку 10.08.2024 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 498676-КС-004 про надання кредиту від 04.08.2024, що підписана позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3632, за умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 7000 грн, погодили сплату комісії за надання додаткової суми кредиту у розмірі 1050 грн.

Вказаною додатковою угодою сторони внесли зміни до договору, а саме: визначили загальний розмір наданого кредиту: 22000 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 64428,52 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка: 32522,74 грн, визначили графік платежів.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту та додатковою угодою виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15000 грн та додатково 7000 грн, про що свідчать дані підтверджень про здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофіГід», а також виписка по картці № НОМЕР_2 , емітованій АТ БК «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , за період 04.08.2024-19.01.2025, з якої вбачається зарахування вказаних сум на картку позичальника.

Відповідно до наданих позивачем довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 22.04.2025 заборгованість за договором № 498676-КС-004 про надання кредиту від 04.08.2024 становить 78893,60 грн, що складається з заборгованості за кредитом - 22000 грн, заборгованості по відсотках - 53593,60 грн, заборгованість по комісії - 3300 грн.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконувались зобов`язання за кредитним договором належним чином, отримані та використані кошти не повернуті позивачу в повному обсязі, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Водночас нарахування процентів за користування кредитом за період з 20.08.2024 по 19.01.2025 позивачем було здійснено без врахування положень п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 62525,42 грн.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частин 3, 4, 6 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані у справі докази вказують на те, що ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який, як і додаткова угода до нього, підписані сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписав цей договір та додаткову угоду до нього одноразовими ідентифікаторами (одноразовими паролями), направленими ТОВ «Бізнес Позика» на його телефонний номер.

Отже, ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, розміру комісії, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

Водночас, судом першої інстанції правильно враховано, що свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04.08.2024 по 19.08.2024, викладених в розрахунку заборгованості за договором, наданому позивачем, який станом на 19.08.2024 складає 3565,42 грн, оскільки такий не суперечить умовам укладеного договору (позивачем застосовано знижену процентну ставку) та нормам чинного законодавства.

З урахуванням вище викладеного, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 20.08.2024 (день зміни денної ставки на 1%) по 19.01.2025 становить: 33660 грн (22000 грн х 1% х 153 дні).

Відтак, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 498676-КС-004 за період з 04.08.2024 по 19.01.2025 становить 37225,42 грн (3565,42 грн (% з 04.08.2024 по 19.08.2024) + 33660 грн (% з 20.08.2024 по 19.01.2025), які підлягають стягненню в відповідача.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що для розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом потрібно використати суму процентів тільки за зниженою процентною ставкою в день є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору, стандартна процентна ставка в день становить 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15011689, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Пунктом 2.11 кредитного договору встановлено розмір денної процентної ставки - 1,16 процентів. Також зазначено, що денна процентна ставка розрахована за формулою 1,16 = (ЗВСК: 29461,96 грн / ЗРК: 15000 грн) / 169 днів * 100%

Враховуючи погоджені сторонами умови кредитного договору щодо денної процентної ставки, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» про відповідність денної процентної ставки положенням Закону України «Про споживче кредитування» у зв`язку з їх безпідставністю.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження факту укладення договору, а також перерахування кредитних коштів, колегія суддів враховує, що такі доводи є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються наведеним судом обставинами та дослідженими доказами, яким суд надав відповідну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу отримання відповідачем кредитних коштів за договором відхиляються судом, як безпідставні, і спростовуються таким.

Так, із матеріалів справи встановлено, що пунктом 3.1 договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.

На виконання умов кредитного договору товариство перерахувало 04.08.2024 - 15000 грн, а 10.08.2024 - 7000 грн на картковий рахунок відповідача.

На підтвердження вказаних обставин ТОВ «Бізнес Позика» надало підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», згідно яких вбачається, що 04.08.2024 було перераховано кошти ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 згідно кредитного договору № 498676-КС-004 від 04.08.2024 на платіжну картку клієнта НОМЕР_5 у розмірі 15000 грн, та 10.08.2024 було перераховано кошти ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 згідно додаткової угоди від 10.08.2024 до кредитного договору № 498676-КС-004 від 04.08.2024 на платіжну картку клієнта НОМЕР_5 у розмірі 7000 грн (т. 1 а.с. 43, 44).

Крім цього, на виконання ухвали суду першої інстанції від 26.05.2025, АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , а також надано виписку по вказаному рахунку за період 04.08.2024-19.01.2025, відповідно до якої на рахунок відповідача було здійснено зарахування коштів у розмірі 15000 грн 04.08.2024 та 7000 грн 10.08.2024. (т. 1 а.с. 90-97)

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відповідачем не надано до суду першої інстанції і апеляційного суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були отримані відповідачем або зараховані на його особистий рахунок у банку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Частиною другою статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, системний аналіз матеріалів справи, зокрема, зазначених вище підтверджень про перерахування коштів, виписки по рахунку в сукупності з іншими доказами, дають підстави для висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази отримання таких коштів відповідачем за кредитним договором № 498676-КС-004 від 04.08.2024 та додатковою угодою до нього.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до власного тлумачення норм права та до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Таргонським Максимом Миколайовичем, залишити без задоволення.

Заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай