ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/4254/25
Номер провадження 22-ц/818/3649/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2025 року в складі судді Мельникової І.Д. по справі № 643/4254/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 20 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 100739958, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. 23 червня 2021 року за договором відступлення прав вимоги № 03Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 100739958 від 20 лютого 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». У подальшому 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором. Відповідачка умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за нею обліковується заборгованість у розмірі 25 947,00 грн, з яких 8100,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 847,00 грн заборгованість за відсотками. Досудову вимогу про сплату заборгованості не виконано.

Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 100739958 від 20 лютого 2021 року у розмірі 25 947,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Пінг-Понг» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних доказів переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 . До того ж, додане до позовної заяви платіжне доручення не є належним і достовірним доказом надання відповідачці кредитних коштів на виконання умов кредитного договору.

На вказане судове рішення 20 травня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (нова назва ТОВ «ФК «Солвентіс») до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі, а також поновити пропущений процесуальний строк для подання додаткових доказів по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка не скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, тож сторонами не оспорюється факт укладання (підписання) між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит. Наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 25547918 від 20 лютого 2021 року є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачці на умовах, визначених кредитним договором. Товариство не отримує реквізитів банківської карти (повний номер, закінчення дії та CVV код). Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системам Visa та MasterCard сервіси, як Liqpay Приватбанку. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. Номер платіжної картки у платіжному дорученні зазначений у зашифрованому вигляді (частково маскований), що відповідає вимогам безпеки та захисту персональних даних. Однак саме ці дані були достатніми для ідентифікації одержувача під час здійснення переказу та виникнення спірних правовідносин. У матеріалах справи міститься відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 100739958, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором ТОВ «Мілоан», з якої вбачається надання кредиту, нарахування комісії, відсотків із зазначенням пунктів договору, періоду здійснення нарахувань на передбачених договором про споживчий кредит № 100739958 умовах. Відповідачка частково сплачувала та вчиняла продовження строку дії договору. На підтвердження відступлення права вимоги до відповідачки на користь ТОВ «Діджи Фінанс» від ТОВ «Мілоан» було долучено до позовної заяви: договір відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року, платіжну інструкцію та витяг з додатку до договору про відступлення прав вимоги, у назві якого допущено технічну помилку, а саме зазначено: "Витяг з Додатку до Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року", замість вірного: "Витяг з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року", яка була не помічена при поданні до суду даного позову. У зв`язку з чим просить долучити новий витяг. На підтвердження відступлення права вимоги від ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «Пінг-Понг» було долучено: договір факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, платіжну інструкцію та витяг з додатку до договору факторингу від 24 січня 2022 року, який було посвідчено директором ТОВ «ФК «Пінг-Понг» Лановим Є.М. і директором ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. Відповідачка не сплатила заборгованість ні попередньому, ні новому кредитору. У суді апеляційної інстанції понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (ТОВ «ФК «Солвентіс») на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 лютого 2021 року ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування подана анкета-заява на кредит № 100739958 на суму 9000,00 грн строком на 30 днів (а.с. 19).

20 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 100739958 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 9000,00 грн строком на 30 днів з датою повернення 22 березня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с. 35 - 38).

Пунктом 1.5.2 передбачено, що проценти за користування кредитом: 2700,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно пункту 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Додатками до договору є графік платежів, яким передбачено, що до сплати 22 березня 2021 року підлягає кредит у розмірі 9000,00 грн та проценти 2700,00 грн, разом 11 700,00 грн (а.с. 39), а також паспорт споживчого кредиту № 100739958 з аналогічними умовами кредитування (а.с. 39 зворот - 40).

На підтвердження переказу на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 9000,00 грн позивачем надано копію платіжного доручення від 20 лютого 2021 року № 25547918, завіреного печаткою та підписом уповноваженої особи ТОВ «Мілоан», в якому вказано рахунок отримувача 414949*54, призначення платежу: кошти згідно договору 100739958 (а.с. 46).

З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Мілоан», вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 25 947,00 грн, з яких 8100,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 847,00 грн - заборгованість за процентами, які нараховувались з 21 лютого 2021 року по 13 березня 2021 року у розмірі по 90,00 грн на день, з 14 березня 2021 року по 06 квітня 2021 року - по 81,00 грн на день, з 07 квітня 2021 року по 06 травня 2021 року - по 405,00 грн на день, з 07 травня 2021 року по 05 червня 2021 року по 81,00 грн на день. Крім того, 13 березня 2021 року нараховано і сплачено комісію за пролонгацію 900,00 грн, сплачено тіла кредиту 900,00 грн та сплачено процентів по кредиту 567,00 грн (а.с. 21-22).

23 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 03Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 27-31).

Наданими копіями платіжних доручень від 24 червня 2021 року № 1173 та від 29 червня 2021 року № 1033 підтверджується оплата ТОВ «Діджи Фінанс» за договором відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року (а.с. 50, 50 зворот).

До копії договору від 23 червня 2021 року № 03Т долучені як додатки форма реєстру боржників, форма акту приймання-передачі, форма акту повернення права вимоги, форма повідомлення боржників про відступлення права вимоги, форма акту приймання-передачі документації, форма гарантійного листа, які є незаповненими шаблонами (а.с. 31 зворот -34).

До суду першої інстанції не надано реєстру боржників до договору від 23 червня 2021 року, відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100739958 від 20 лютого 2021 року перейшло від ТОВ «Мілоан» до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс».

Натомість позивачем надано копію витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року, тобто іншого договору, який не відповідає по формі реєстру боржників, і в якому містяться дані щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 100739958 від 20 лютого 2021 року в розмірі 25 947,00 грн (а.с. 16).

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Пінг-Понг» право вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників (а.с. 41-43). Як додатки до договору надані форма реєстру прав вимоги, форма звіту про отримані платежі, що є незаповненими шаблонами (а.с. 43 зворот - 44).

З довідки директора ТОВ «Діджи Фінанс» № 1/15 від 13 листопада 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «Пінг-Понг» виконано повний розрахунок за договором факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року (а.с. 52).

До копії вказаного договору факторингу долучено копію витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, який не відповідає по формі реєстру боржників, в якому містяться дані щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 100739958 від 20 лютого 2021 року в розмірі 25 947,00 грн (а.с. 17).

02 листопада 2024 року адвокатом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» направлено на ім`я ОСОБА_1 досудову вимогу щодо погашення боргу за кредитним договором № 100739958 від 20 лютого 2021 року у розмірі 25 947,00 грн (а.с. 48).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до суду першої інстанції надана копія кредитного договору № 100739958 від 20 лютого 2021 року, де зазначено, що його підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 6.2 договору).

Разом з тим, із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що ОСОБА_1 вчинила певну сукупність дій, спрямовану на отримання позики від ТОВ «Мілоан», а саме, зареєструвалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримала повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Мілоан») із одноразовим ідентифікатором та прийняла пропозицію (оферту) позикодавця шляхом використання надісланого їй одноразового ідентифікатора.

У пункті 10 кредитного договору, як і в анкеті-заяві на кредит № 100739958 від 20 лютого 2021 року, відсутній електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, позивач не надав доказів укладення договору шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору.

Посилання позивача на те, що відповідачка не скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, тож сторонами не оспорюється факт укладання (підписання) між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит, є безпідставними, адже саме по собі неподання відповідачкою відзиву на позов не свідчить про його визнання.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів надання відповідачці кредитних коштів за вказаним договором за зазначеними нею реквізитами.

Ані кредитний договір, ані анкета-заява на отримання кредиту від 20 лютого 2021 року не містять номеру рахунку чи картки, на яку мають бути перераховані кошти.

Платіжне доручення, на яке посилається позивач як на доказ переказу коштів на рахунок відповідачки, не є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 9000,00 грн були перераховані на кредитний рахунок № 414949*54, між тим доказів того, що вказаний картковий рахунок належить ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

До того ж, зазначене вище платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь-яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить).

Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору № 100739958 від 20 лютого 2021 року.

Також колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 20 лютого 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Частиною 1 статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зроблено висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12.

На підтвердження позовних вимог та переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було надано до суду першої інстанції копії договору відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи Фінанс» та договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

До вказаних договорів від 23 червня 2021 року та 24 січня 2022 року долучені форми реєстру боржників, акту приймання-передачі, акту повернення права вимоги, повідомлення боржників про відступлення права вимоги, акту приймання-передачі документації, гарантійного листа, реєстру прав вимоги, звіту про отримані платежі, що є незаповненими шаблонами документів.

Проте, до суду першої інстанції не надано реєстрів боржників до вказаних договорів та актів приймання-передачі реєстрів, які б підтверджували, що серед боржників, щодо яких відступлено право вимоги, є саме ОСОБА_1 .

Надана позивачем копія витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги є додатком до договору № 05Т від 29 липня 2021 року, тобто стосується іншого договору, та не відповідає по формі реєстру боржників, як і не відповідає такій формі копія витягу з додатку до договору факторингу від 24 січня 2022 року.

Посилання ТОВ «ФК «Пінг-Понг» в апеляційній скарзі на технічну помилку у вказаному витязі та клопотання про долучення іншого витягу як нового доказу колегія суддів відхиляє на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України.

Дослідження нових доказів здійснюється у випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень. Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.

У постанові від 12 січня 2023 року у справі №9901/278/21 Верховний Суд зауважив, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Оскільки позивач зобов`язаний був перевірити правильність поданих ним доказів під час подання позову та не був позбавлений можливості виявити відсутність всіх додатків до позову у ході розгляду справи судом першої інстанції та подати їх до суду будь-якими засобами зв`язку, то підстав для долучення нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи не вбачається.

За відсутності відповідних реєстрів або належних витягів з них, які б відповідали передбаченим додатками до договорів формам, суд позбавлений можливості встановити факт переходу до позивача права вимоги саме до ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 лютого 2021 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (нова назва ТОВ «ФК «Солвентіс»).

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання товариства на відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 100739958 ТОВ «Мілоан», яка по суті є одностороннім арифметичним розрахунком первісного кредитора, який не підтверджується первинними бухгалтерськими документами та не є належним доказом заборгованості, з огляду на відсутність доказів укладення договору, перерахування кредитних коштів і відступлення права вимоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та дана їм належна оцінка.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (ТОВ «ФК «Солвентіс») необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина