Справа № 157/460/25 Головуючий у 1 інстанції: Гамула Б. С.
Провадження № 22-ц/802/1367/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на заочне рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 12 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_2 було укладено договір №496051-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка вказана при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

Разом з тим, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, а тому в неї станом на 14.09.2025 утворилась заборгованість за договором №496051-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 32 260 грн 80 коп, що складається із: суми прострочених платежів за тілом кредиту 10 000 грн; суми прострочених платежів за процентами 20 760 грн 80 коп та суми прострочених платежів за комісією 1500 гривень.

З листа Камінь-Каширського відділу ДРАЦС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, отриманого 30.09.2025 за №460/30.4-04-01, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у зв`язку з укладенням шлюбу 02 серпня 2024 року змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за договором № 4976051-КС-001 про надання кредиту від 12 квітня 2024 року, що становить 32260,80 грн, а також понесені судові витрати за сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Заочним рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №496051-КС-001 про надання кредиту від 12 квітня 2024 року в сумі 21 200 гривень та 1591 гривню 76 копійок судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за частиною процентів та комісією позивач ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи в цій частині, просило рішення суду в оскаржуваній ним частині змінити, а саме, змінити суму стягнення з 21200,00 гривень на грошову суму в розмірі 32 260,80 гривень 80 копійок; в решті рішення залишити без змін;

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні частини заборгованості за нарахованими процентами та комісією у цій справі. Позивач вважає, що зазначені висновки суду першої інстанції базуються на хибному ототожненні ним понять денної процентної ставки та процентної ставки в день; помилковому трактуванні норм Закону України «Про споживче кредитування», а також ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування (статті 1048 та 1056-1 ЦК України); неналежному дослідженні доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вважає, що суд не звернув уваги на те, що дія норми ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово не застосовується, оскільки протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно); з 21.08.2024 та надалі 1%. Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023 р., а договір був укладений 12.04.2024 року.

Вважає, що розмір денної процентної ставки, передбачений договором № 496051-КС-001 про надання кредиту від 12.04.2024 року не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 20 760,80 грн та 1500 грн комісії підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів та комісії відповідає умовам договору та нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подала.

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначну.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та комісією за кредитним договором, то відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в частині задоволених позовних вимог рішення суду не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» комісії, слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи частково у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення частини простроченої заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором та комісією, суд першої інстанції виходив з того, що, укладаючи 12 квітня 2024 року договір про надання грошових коштів у позику, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку в день у розмірі 1,16395% та 2%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Суд, здійснивши самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 1% на день та строку користування коштами, вважав, що стягненню підлягає 11 200 грн заборгованості за нарахованими процентами. А в частині відмови у стягненні комісії за надання кредиту в сумі 1500 грн суд покликався на нікчемність умов договору про встановлення такої комісії, оскільки вони суперечать ч.5 ст.12 Закону «Про споживче кредитування».

Апеляційний суд не у повній мірі погоджується із такими висновками суду, вважаючи їх помилковими щодо відмови у стягненні комісії,враховуючи наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_2 укладено договір №496051-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», а також підписано пропозицію (оферту) укласти договір №496051-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №496051-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 18-22, 23-27, 28-32). Крім того, позичальником підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 15-17).

За умовами договору, а саме пунктами 2.2.-2.5., встановлено тип кредиту: кредит, строк на який надається кредит 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом 2,00000000 % в день, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом 1,16395000 % в день, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Комісія за надання кредиту становить 1500 гривень, нараховується одноразово при видачі кредиту в день видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні впродовж дії договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який сторони погодили іменувати у своїх відносинах додатковою угодою.

Згідно із пунктами 2.6, 2.7. договору загальний розмір наданого кредиту 10 000 гривень. Строк дії договору до 02.08.2024.

Відповідно до п. 3.2 договору протягом строку проценти за кредитом нараховуються за ставкою, визначеною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору.

Пунктом 3.2.3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що до укладання договору отримала від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачено законодавством України, зокрема передбачений ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також умови договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця (пп. 7.3.1 п. 7.3. договору).

Договір № 496051-КС-001 про надання кредиту містить зазначення про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3505 позичальником в особистому кабінеті.

Відповідно до анкети клієнта ОСОБА_6 вона зазначила інформацію стосовно бажаного кредиту: сума бажаного кредиту -10 000 грн, дата отримання кредиту - 12.04.2024, фінансовий номер телефону позичальника - НОМЕР_2 , номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів -5375-4141-3869-7395 (а.с. 35).

Згідно з інформаційною довідкою №694/09 від 16.09.2024 ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічного оператора платіжних послуг, на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція щодо здійснення переказу грошових коштів 12.04.2024 ОСОБА_3 та було перераховано кошти в сумі 10 000 грн на платіжну картку номер НОМЕР_3 (а.с. 36).

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал банк» підтвердило, що на ім`я ОСОБА_7 банком було емітовано платіжну карту № НОМЕР_1 та додатково виписку про рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , за період із 12.04.2024 по 02.08.2024, з якої вбачається, що 12.04.2024 на вказану картку здійснено переказ коштів на суму 10 000 гривень. Водночас, відповідачка. здійснювала переказ кредитних коштів, що свідчить про обізнаність та згоду відповідача з умовами кредитного договору.

Позивач покликався на те, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 12-13) та довідки про стан заборгованості (а.с. 14), станом на 14 вересня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «Бізнес позика» за договором №496051-КС-001 про надання кредиту від 12.04.2024 становить 32 260 грн 80 коп, що складається із: заборгованості за кредитом 10 000 грн; заборгованості за відсотками 20 760 грн 80 коп; заборгованості за комісією 1500 грн.

Отже, судом правильно встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та, що із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору №496051-КС-001 про надання кредиту від 12 квітня 2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com.

З розрахунку заборгованості за договором №496051-КС-001 про надання кредиту від 12 квітня 2024 року вбачається, що проценти нараховано за зниженою денною процентною ставкою 1,16395 % в день (по 116,40 грн) за користування кредитом за період з 12 квітня 2024 року по 02 травня 2024 року включно, а з 03 травня по 02 серпня 2024 року за ставкою 2% в день (по 200 грн).

Разом з тим, судом першої інстанції проаналізовано правильність нарахування кредитором процентів за користування кредитом з урахуванням норм чинного законодавства щодо споживчого кредитування.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року. При цьому, вищезазначеним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

На вказану норму покликається позивач у своїх доводах в апеляційній скарзі, однак колегія суддів не може їх прийняти до уваги, з огляду на таке.

Вищезазначений Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року, а спірний договір був укладений 12 квітня 2024 року.

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Згідно із п.2.11 кредитного договору № 496051-КС-001 від 12 квітня 2024 року денна процентна ставка, розрахована у процентах за наведеною формулою, вказана в розмірі 0,98 %, однак із розрахунку видно, що фактично позивач нараховував проценти за ставкою, що перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір денної процентної ставки 1 %.

Отже, суд обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині щодо процентів, оскільки передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» про перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів - 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Наведене свідчить, що суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 20 760 грн 80 коп , зайво нараховані за денною ставкою, більшою ніж 1%, що суперечить наведеним нормам Закону, та стягнув 11200 грн боргу за процентами за кредитним договором № 496051-КС-001 від 12 квітня 2024 року, самостійно здійснивши розрахунок процентів за денною відсотковою ставкою 1%, що є підставою для залишення без змін рішення суду у цій частині та відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Отже, суд вірно застосував норми матеріального права та задовольнив позов частково у частині стягнення з боржника 11200 грн процентів за період з 12 квітня 2024 по 02 серпня 2024 року.

Разом з тим, висновок суду щодо відмови у стягненні 1500 грн комісії за надання кредиту, передбаченої п. 2.5. кредитного договору, з підстав нікчемності даної умови договору із покликанням на невідповідність ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постановах від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 та у справі №363/1834/17, на думку колегії суддів, є помилковим та не відповідає нормам матеріального права з таких підстав.

Як видно з наведених законодавчих актів та судової практики Великої Палати Верховного Суду, вони стосувалися нікчемності положень кредитного договору, що передбачали сплату комісії за обслуговування кредиту, зокрема якою встановлювалась плата за надання інформації щодо кредитної заборгованості, в той час коли законом така послуга надається безоплатно.

Проте, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, даним Законом передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

А наведені у рішенні суду постанови Великої Палати Верховного Суду не стосуються обставин даної справи, оскільки у спірному договорі встановлена одноразова комісія за надання кредиту, а не за обслуговування.

Отже, відповідно до наведених положень вказаного Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач, уклавши кредитний договір, погодилася сплатити комісію за надання кредиту.

Таким чином, аналізуючи умови кредитного договору, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки умовами договору передбачено нарахування комісії за надання кредиту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1500 грн заборгованості за комісією, що є підставою для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією та ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення суду в оскаржуваній частині з порушенням норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його слід скасувати лише в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 1 500 грн. В решті рішення суду в оскаржуваній частині належить залишити без змін.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 12 грудня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.

Заочне рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року у цій справі в частині відмови у стягненні заборгованості за комісією за надання кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №496051-КС-001 про надання кредиту від 12 квітня 2024 року за комісією за надання кредиту у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень .

В решті рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді: