Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1955/25
Провадження № 2/542/894/25
У Х В А Л А

11 грудня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» шляхом формування документа в системі «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29200 грн.

Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження.

10 грудня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просила витребувати у позивача повні технічні дані укладення електронного договору (пристрій, телефон, ОТР-коди, журнали логів), докази перерахування коштів саме відповідачці, копії всіх додатків, заяв, анкет, що містяться у справі, логів реєстрації, ІР-адрес, історії входу в особистий кабінет, SMS-кодів, копій документів, на підставі яких була здійснена ідентифікація, документи, які б підтверджували факт реального отримання нею кредитних коштів (платіжні документи, виписки з банку).

Клопотання обґрунтоване тим, що позивач не надав належних доказів, тому вважає, що його вимоги є необгрунтованими. Вона ж заперечує укладення кредитного договору з відповідачем, підписання електронного договору, отримання коштів від відповідача та часткове повернення кредиту.

В судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 50, 54).

Дослідивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій.

Згідно з ч.2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з ч.3 ст.84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

В даному випадку, заявляючи клопотання про витребування доказів у позивача відповідачка не зазначила, які заходи нею були вжиті для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Крім того, в наданому клопотанні не зазначено технічні дані яких саме пристроїв, телефону, ОТР-коди, журнали логів, копії яких додатків, заяв та анкет, логів реєстрації, чию ІP-адресу, історію входу в чий саме особистий кабінет та за який період, які саме SMS-коди просить витребувати відповідачка, а також які саме обставини можуть підтвердити ці докази або аргументи, які вони можуть спростувати.

При цьому, суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Одночасно суд зазначає, що відповідачка, будучи стороною кредитних правовідносин вправі самостійно звернутись до кредитодавця за отриманням інформації що стосується кредитного договору. З іншого боку, кредитодавець, отримавши заперечення відповідача, яка заперечує факт укладення кредитного договору, отримання коштів в кредит та часткове погашення заборгованості за кредитом, повинен сам підтвердити чи спростувати ці заперечення відповідними доказами. Тобто, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 76-81, 83, 84, 258, 260 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 11 грудня 2025 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва