Дата документу 09.12.2025 Справа № 332/5739/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/5739/23
Провадження №22-ц/807/1246/25
Головуючий в 1-й інстанції Сінєльнік Р.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Гончар М.С., Полякова О.З.,
секретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 29 квітня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду із позовом про усунення перешкоди у користуванні власністю та виселення із будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання іншого житлового приміщення. Позовні вимоги мотивував тим, що є власником будинку садибного типу (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_1 , як власник майна має право вільно, на власний розсуд володіти, користуватися, розпоряджається своїм будинком. Відповідачі були заселені до житлового приміщення у вищевказаному будинку колишнім співвласником будинку ОСОБА_4 , як члени його сім`ї. Однак, ще в 2009 році ОСОБА_4 подарував належні йому 12/25 часток будинку садибного типу (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_1 матері позивача ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 05.08.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б., зареєстрованим в реєстрі за № 1004. Договір містить пункт про підтвердження Дарувальником розуміння необхідності виселення з домоволодіння, згоду на таке виселення та підтвердження відсутності права користування будинком в інших осіб. Згода на укладання договору була надана відповідачкою ОСОБА_1 . Після укладання вищевказаного договору дарування частини домоволодіння від 05.08.2009 року, оскільки на той час ОСОБА_2 вже належало 31/100 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 25.11.2008 року за реєстровим № 1-2794, та 21/100 часток домоволодіння на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння, виданого міськжитлоуправлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів 27.11.1996, зареєстрованого Орендним підприємством "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 27.11.1996 в реєстровій книзі №85 за реєстровим номером № 13105, вона стала єдиним власником всього будинку садибного типу (домоволодіння). Однак відповідачі не зважаючи на пункт 5 Договору Дарування від 05.08.2009 року відмовлялись висилитись з займаного приміщення, на вимоги усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення не реагували, оскільки вже на той час відповідачі порушували засади добросусідства, а ОСОБА_2 не мала можливості в повній мірі користуватися належним їй майном. 06.09.2023 року був укладений договір дарування нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала у власність, а ОСОБА_2 прийняв в дар будинок садибного типу (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний вище договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 3388. Після укладання договору проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно індексний номер витягу 345563736, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. Поряд із тим, позивач не може реалізувати свої законні права, як власника нерухомого майна в повній мірі, оскільки у належному йому будинку проживають відповідачі, які не є членами його родини та відмовляються висилитися з будинку та системно порушують засади добросусідства, вчиняють сварки, порушують правила співжиття і роблять неможливим проживання з ними в одному будинку. Жодних домовленостей між ним та відповідачами щодо користування (платне чи безоплатне) займаними ними приміщеннями немає. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив позов задовольнити і усунути йому перешкоди у користуванні власністю та виселити із будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю та виселено із будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплати судового збору в сумі по 1073 грн. 60 коп. з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

17 листопада 2025 року на адресу апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Нємни Тетяни Ігорівни надійшла заява про відмову від позову в частині вимог до відповіача ОСОБА_3 .

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та надану заяву, враховуючи, що заява подана тим самим представком, що подавав позов до суду, зважуючи що заява про відмову від позову не порушує прав інших осіб і не суперечить вимогам закону, вважає за можливе прийняти відмову від позову.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат.

Згідно ч.1,2 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Договір про надання правничої допомоги №06-09 від 06.09.2023року, Ордер серія АР №1217600 виданий на підставі договору №06-09 від 06.09.2023 року, щодо надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Нємною Т.І. не містить жодних застережень щодо обмеження повноважень представника.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частиною 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із п.3 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що відмова позивача від позову в частині вимог відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України та такі дії не суперечать інтересам позивача.

При вищевикладених обставинах відмова ОСОБА_6 в особі представника адвоката Нємни Т.І. від позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_3 може бути прийнята апеляційним судом, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року у цій справі підлягає визнанню нечинним із закриттям провадження у цій справі на підставі ст. ст. 206, 373 ЦПК України в частині вимог позову до ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 206, 373 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_2 в особі представника адвоката Нємни Тетяни Ігорівни від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року у цій справі в частині вирішення вимог позову до відповідача ОСОБА_3 визнати нечинним, провадження у справі в цій частині закрити.

Продовжити розгляд за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 15 грудня 2025 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: М.С. Гончар

О.З. Поляков