Справа №484/6719/25
Провадження №4-с/484/9/25
Ухвала

15.12.2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А

за участю секретаря судових засідань Завірюхи В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабкова О.С., на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

встановив

08.12.2025 року в інтересах скаржника ОСОБА_1 звернулася до суду його представник адвокат Бабкова О.С. зі скаргою на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в обґрунтування якої вказала, що скаржник ОСОБА_1 при зверненні до Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою купівлі-продажу нерухомого майна дізнався, що не може вчинити вказану дію, так як згідно реєстрів, що діяли до 01.01.2013 року, а саме Єдиного реєстру заборони речових прав на нерухоме майно, виявлено запис про арешт: 6757750, об`єктом обтяження є все нерухоме майно, обтяження було зареєстровано Першою первомайською нотаріальною конторою Миколаївської області 11.03.2008 року (яка діяла як реєстратор), на підставі заяви б/н від 07.03.2008 року, виданої Відділом ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Всі справи держаної нотаріальної контори за 2008 рік, були передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області, тому для отримання біль детальної інформації, щодо документів які стали підставою накладення обтяження, було рекомендовано звернутися Державного нотаріального архіву Миколаївської області.

При зверненні до Державного нотаріального архіву Миколаївської області були отримані документи, які стали підставою для накладення обтяження, а саме: копія супровідного листа начальника ДВС, копія заяви про реєстрацію обтяження об`єкту нерухомого майна, в якому зазначено, що підставою для накладення обтяження став виконавчий лист Первомайського міськрайонного суду № 1420 від 11.07.2007 року, на все нерухоме майно в межах 267526,75 грн., супровідний лист Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 445/2-25 від 11.03.2008 року та копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 17428117 від 11.03.2008 року, який містить інформацію щодо наявності обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за реєстраційний номером 6757750, підстава обтяження заява, б/н, 07.03.2008, відділ Державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області, об`єкт обтяження: все майно, все нерухоме майно в межах 267526,75 грн., дата реєстрації 11.03.2008, 15:42.

При зверненні до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області було отримано відповідь за вих. № 3.17/419/2025 від 23.10.2025 року в якому зазначено, що згідно рішення суду від 11.07.2007 року по справі № 2-1420/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики: 265093, 24 грн. боргу, 114758,80 грн. відсотків, 32341,38 грн. інфляції, 8615,53 грн. 3% річних за користування грошима, 1700 грн. витрат по сплаті судового збору і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 422538,95 грн. Повернути ОСОБА_2 1300 грн. внесеного судового збору у більшому розмірі по квитанції, а також 749,60 грн. по квитанції. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17.10.2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Первомайського міськрайонного суду від 11.07.2007 року в частині вирішення вимог про стягнення боргу та процентів за договором позики, підвищення суми боргу з урахуванням індексу інфляції і трьох процентів річних простроченої суми змінено. Ухвалою ВС України від 10.02.2010 року, касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відхилено, рішення апеляційного суду Миколаївської області залишено без змін. 04.12.2007 року ОСОБА_2 видано виконавчі листи, для примусового виконання рішення суду, відповідно до поданої нею заяви. Станом на 22.10.2025 року вказані виконавчі листи до суду не повертались. В матеріалах справи відсутня будь-які дані про їх виконання.

Для з`ясування підстав існуючого обтяження позивач звернувся до першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса).

Згідно відповіді першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) № 151444/10 від 18.11.2025 року перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП-спецпідрозділ) встановлено, у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження № 5713177, № 5709637 та № 2992891, де боржником був ОСОБА_1 , завершені та закінчені як фактично виконані в повному обсязі. У зв`язку з тим, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017, матеріали виконавчих проваджень зберігаються протягом трьох років, прийняти виконавчу дію чи сформувати постанову про прийняте процесуальне рішення в рамках вищезазначених виконавчих проваджень не має можливості. Разом з тим, з того часу минуло вже більш ніж 10 років. При цьому дії державного виконавця сторонами виконавчого провадження не оскаржувалися.

Інших виконавчих проваджень щодо скаржника у Першому відділі ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на виконанні не перебуває.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру боржників від 25.11.2025 інформація про ОСОБА_1 як боржника відсутня.

На сьогоднішній день арешт нерухомого майна, яке належить скаржнику, не знятий, що порушує його право розпорядження своїм майном. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Аналогічні висновки зроблені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 2-5422/11 (провадження № 61-1437св22).

У зв`язку з викладеним просить визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) яка полягає у не знятті арешту на майно боржника та зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт на все майно, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , накладений на підставі заяви, б/н, від 07.03.2008 року, виданої Відділом ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області на все майно, все нерухоме майно власника ОСОБА_1 межах 267526,75 грн., реєстраційний номер обтяження 6757750 від 11.03.2008 року, реєстратор Перша первомайська нотаріальна контора Миколаївської області.

Першим відділом ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) надано відзив на скаргу, де зазначено, що на виконанні в Першому відділі ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебували виконавчі провадження:

-№ 5713177 з примусового виконання виконавчого листа № 1420 виданого 11.07.2007 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікуючі дані відсутні, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 240768,46 грн. 25.06.2008 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження;

-№ 5709637 з примусового виконання виконавчого листа № 1420 виданого 11.07.2007 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікуючі дані відсутні, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2437,68 грн. 25.06.2008 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження;

-№ 2992891 з примусового виконання ухвали № 2-з-1/2007 виданої 07.02.2007 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, боржник: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , для забезпечення позову накласти арешт на магазин АДРЕСА_2 , які знаходяться в м. Первомайськ Миколаївської області і належать на праві приватної власності ОСОБА_1 . 23.02.2007 року виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження.

Так як, виконавчіпровадження №5713177 та №5709637 повернуто стягувачу без виконання на підставі п. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", тому відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 . Будь-яких документів про скасування або фактичне виконання виконавчого листа №1420, виданого 11.07.2007 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від боржника чи стягувача до Першого відділу станом на 10.12.2025 року. не надходило. Підстави для зняття арешту з майна відсутні. У зв`язку з тим, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017, матеріали виконавчих проваджень зберігаються протягом трьох років, прийняти виконавчу дію чи сформувати постанову про прийняте процесуальне рішення в рамках вищезазначених виконавчих проваджень не має можливості.

Учасники справи до суду не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до ЦПК України, Перший відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) надав заяву про розгляд скарги без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні ним правовідносини.

За приписами ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що на виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебували виконавчі провадження:

-№ 5713177 з примусового виконання виконавчого листа № 1420 виданого 11.07.2007р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікуючі дані відсутні, адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 240768,46 грн., яке 25.06.2008 року завершено на підставі п. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження";

-№ 5709637 з примусового виконання виконавчого листа № 1420 виданого 11.07.2007р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікуючі дані відсутні, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2437,68 грн., яке 25.06.2008 року завершено на підставі п.2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження";

-№ 2992891 з примусового виконання ухвали № 2-з-1/2007 виданої 07.02.2007р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, боржник: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , для забезпечення позову накласти арешт на магазин АДРЕСА_2 , які знаходяться в м.Первомайськ Миколаївської області і належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , яке 23.02.2007 року закінчено на підставі п.8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості про сплату виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, а також про сплату заборгованості за виконавчим документом.

Відповідно до відзиву Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.12.2025, виконавчі провадження № 5713177, № 5709637 та № 2992891 знищені.

Згідно листа Первомайського міськрайонного суду Миколаївській області від 23.10.2025 року №3.17/419/2025 у справі №2-1420/07 ОСОБА_2 видано виконавчі листи для примусового виконання рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2007 року, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17.10.2007 року в частині вирішення вимог про стягнення боргу та процентів за договором позики, підвищення суми боргу з урахуванням індексу інфляції і трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно витягу про реєстрацію з в Єдиномуреєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.03.2008 року №17428117, є наявність арешту нерухомого майна, зареєстрованого 11.03.2008 Першою первомайською державною нотаріальною конторою на підставі заяви про арешт нерухомого майна боржника без номеру, виданої 07.03.2008 Відділом державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області, об`єкт обтяження: все майно, все нерухоме майно в межах 267526,75 грн., реєстраційний номер: 6757750, власник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Таким чином, арешт на майно боржника був накладений в рамках виконавчих проваджень №5713177, № 5709637 не все майно на все нерухоме майно боржника в межах 267526,75 грн..

Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчих листів від 11.07.2007 №2-1420/07, пред`явлення його до виконання та накладення арешту на майно боржника були врегульовані Законом № 606-XIV, який втратив чинність 05.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 606-XIV, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Аналогічна за змістом норма закріплена у ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016.

Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Термін «завершення виконавчого провадження» застосовувався у нормі статті 30 Закону № 606-XIV як узагальнююче поняття процесуальної стадії виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно з ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно з ст. 40-1 цього Закону.

У Законі № 1404-VIII (чинний на момент розгляду справи) відсутня норма, аналогічна нормі ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV. Закон № 1404-VIII не містить такого поняття, як "завершення виконавчого провадження", водночас окремо врегульовує виконавчі дії щодо закінчення виконавчого провадження у статті 37 та щодо повернення виконавчого документа стягувачу в статті 40.

Частина перша ст. 47 Закону № 606-XIV визначала, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, виконавчі листи від 11.07.2007 №2-1420/07 останній раз поверталися на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 606-XIV, а саме у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Аналогічні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу визначені і в подальшому в ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII.

Правові підстави для повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, у ст. 40-1 Закону № 606-XIV визначались так: виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття апеляційної скарги до розгляду (частина перша цієї статті); виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ (частина друга цієї статті).

У Законі № 1404-VIII на відміну від Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, не визначається як окрема підстава завершення виконавчого провадження, а є правовою підставою для закінчення виконавчого провадження (п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника; 19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди; 19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно; 21) виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч 1-3 ст. 49 Закону № 606-XIV).

Підстави для закінчення виконавчого провадження на момент розгляду цієї справи у суді визначені у ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного (приватного) виконавця не проводяться.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 606-XIV (ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII).

Водночас ч. 5 ст. 40 Закону № 606-XIV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 21 цього Закону (аналогічна норма міститься в ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII).

Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені ст. 38 Закону № 606-XIV.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Схожі за змістом норми містяться у ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону № 1404-VIII.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби,офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Водночас законодавець у Законі № 1404-VIII, передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (ч. 3 ст. 37 Закону № 1404-VIII).

Враховуючи наведене, повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).

З наведеного вище вбачається, що законодавство про виконавче провадження передбачає зняття арешту майна боржника, накладеного у виконавчому провадженні: 1) виконавцем; 2) начальником відділу державної виконавчої служби; 3) судом.

Випадки, за яких державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, зазначалися вище, а саме виконавець знімає арешт з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII. Подібні положення містяться у ч. 1 ст. 38 Закону № 606-XIV. Також виконавець знімає арешт з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII.

У незакінченому виконавчому провадженні виконавець знімає арешт з майна боржника у випадках, визначених частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII, з-поміж яких: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Також виконавець знімає арешт з майна боржника, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (ч. 4 ст. 40 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону № 606-XIV майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту (аналогічні положення містить частина третя статті 59 Закону № 1404-VIII).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону № 606-XIV; ч. 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII).

При цьому, суд враховує висновки, викладені у п.п. 39-60, 68-71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025, справа № 2/1522/11652/11.

За матеріалами справи, стягувач скористався своїм правом на примусове стягнення коштів з боржника, відкриті виконавчі провадження № 5713177 та №5709637 завершені 25.06.2008 шляхом повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Оскільки після цього, стягувач повторно мав право звернутися до виконавця для примусового виконання судового рішення в межах строку, встановленого законом, то державний виконавець не мав права зняти арешт з нерухомого майна після повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 606-XIV.

На теперішній час, діє Закон № 1404-VIII, де встановлений строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у 3 роки (ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII), які на теперішній час сплили.

Враховуючи те, що виконавчі документи повернуті стягувачу з підстав, зазначених вище, це не є закінченням виконавчого провадження, а законом не передбачено обов`язку виконавця зняти арешт з нерухомого майна.

Між тим, жодних доказів щодо наявності постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, суду не надано.

Але, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача впродовж строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та тривалого часу після закінчення цього строку, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Тому суд вважає за можливе скасувати арешт майна на підставі ч. 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 37, 38, 40, 40-1, 47, 59Закону № 606-XIV, ст.ст. 37, 39, 40, 48, 59 Закону № 1404-VIII, ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

постановив

скаргу боржника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабкова О.С., на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), задовольнити частково.

Зняти арешт на все майно, все нерухоме майно, в межах 267526,75 грн., що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі заяви, б/н, від 07.03.2008 року, виданої Відділом ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, реєстраційний номер обтяження 6757750 від 11.03.2008 року, реєстратор Перша первомайська нотаріальна контора Миколаївської області.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 15.12.2025 року.

Суддя: