Справа № 523/7916/24
Провадження №2/523/2749/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

09 травня 2024 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 83626,28 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову він вказував на те, що 12 вересня 2023 року о 16 годині 40 хвилин в м. Одесі, по вул. Чорноморського козацтва, 112, сталося ДТП з вини ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом «Volvo FH 12.460», р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «FLIEGL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем «Volvo 760», р/н НОМЕР_3 , який належить позивачу на праві приватної власності. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, вартість матеріальних збитків, завданих його автомобілю, оцінена у розмірі 83626,28 грн, яку він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси Дяченка В.Г. від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 541/0/15/25 від 18 березня 2025 року ОСОБА_4 звільнено з посади судді Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Після повторного автоматизованого розподілу на підставі ч. ч.7, 11 ст.33 ЦПК України ухвалою судді Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси Середою І.В. від 08 квітня 2025 року справу прийнято до провадження.

Сторони в судове засідання 12 листопада 2025 року не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

12 листопада 2025 року від представника позивача адвоката Колесника О.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача на підставі матеріалів справи.

У судовому засіданні 18 вересня 2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав, оскільки відшкодовувати завдані збитки має особа, яка їх спричинила, цивільно-правова відповідальність власників транспортних засобів застрахована не була.

11 листопада 2025 року на електронну пошту суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутності, оскільки він знаходиться у відрядженні, від представника заяв не надходило.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки «Volvo 760», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 від 15.03.1996 року.

12 вересня 2023 року близько 16 год 40 хв в м. Одесі на вул. Чорноморського козацтва, 112, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volvo FH 12.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «FLIEGL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у порушення вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху при перестроюванні не надав перевагу в русі транспортному засобу «Volvo 760», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися водій автомобіля «Volvo 760», та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

22 лютого 2024 року Одеський апеляційний суд своєю постановою скасував постанову Пересипського (Суворовського) районного суду м.Одеси від 24 листопада 2023 року та постановив нову, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з нормою ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність особи, що керувала транспортним засобом «Volvo FH 12.460», р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «FLIEGL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була застрахована.

11 березня 2024 року за результатами транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу судовий експерт ОСОБА_5 склав висновок № 51-24, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo 760», реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 12 вересня 2023 року, складає 83 626,28 грн.

01 березня 2024 року за складення вказаного висновку водієм ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом належним позивачу, сплачено вартість дослідження у розмірі 5000 грн.

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною першою ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Заважаючи на викладене, з урахуванням доведеності позивачем протиправної, винної поведінки ОСОБА_2 , яка перебуває в причино-наслідковому зв`язку із завданою ОСОБА_3 шкодою, вимога позивача є законною, тому вона підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір надання правничої допомоги від 03 квітня 2024 року, укладеним між позивачем та адвокатом Колесником О.В., додатковий договір №1 до нього, а також квитанцію до прибуткового касового ордера від 03 квітня 2024 року на суму 15600 грн.

Згідно зі ст.ст.137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу позову в розмірі 1211,20 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 15600 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 279, 280-284,354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 83626,28 грн, вартість дослідження 5000 грн, судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 15600 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 17 листопада 2025 року.

Суддя