Справа № 577/5035/25
Провадження № 2/577/1806/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2025 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,
за участі секретаря судового засідання Мукосєєва І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотопі Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 53 660 грн. 12 коп, -
ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200280946 від 14 травня 2015 року в розмірі 53 660 грн. 16 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14 травня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою шляхом підписання заяви № 200280946 був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому був збільшений до 50 000 грн 00 коп. За умовами кредитного договору відповідачка брала на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом та проценти за користування кредитними коштами у розмірі 58,8 %. Свої зобов`язання за кредитним договором № 200280946 від 14 травня 2015 року ПАТ «Банк Михайлівський» виконало. Однак свої зобов`язання за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 07 серпня 2025 року за нею утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 503 грн 94 коп та заборгованості за процентами в розмірі 27 502 грн 36 коп., всього 41 006 грн 36 коп.
23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог.
Крім того, позивач прохає стягнути з відповідачки, на підставі ст. 625 ЦК України, 3% річних, що становить 3 687 грн. 20 коп та суму інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 8 966 грн 62 коп. Всього стягнути з відповідачки заборгованості за угодою № 200280946 щодо кредитування від 14 травня 2015 року на загальну суму 53 660 грн. 16 коп
У добровільному порядку заборгованість за кредитним договором 200280946 від 14 травня 2015 року в розмірі 53 660 грн 12 коп ОСОБА_1 не погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Діджи Фінанс» змушене звернутися з позовом до суду.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 54).
Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився. У позовній заяві ТОВ «Діджи Фінанс» зазначило про розгляд справи без участі його представника, вказавши, що проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с. 5зв).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.57-60), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 наданий не був.
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За таких обставин, з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Встановлено, що 14 травня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (а.с.9)
Вказаний кредитний договір був укладений шляхом підписання ОСОБА_1 14 травня 2015 року заяви (оферти) № 200280946 (а.с. 9).
За умовами вказаного кредитного договору від 14 травня 2015 року сторони погодили, що ОСОБА_1 надається кредит на споживчі потреби у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.
14 травня 2015 року ОСОБА_1 була підписана довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack (неіменна)», відповідно до якої сторони погодили, що відповідачці надається кредит на споживчі потреби у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії. Розмір кредитного ліміту до 50 000 грн 00 коп. Строк кредитування 12 місяців (розділ 3 довідки).
Процентна ставка фіксована. Процентна ставка за кредитом (річних) складає 58,8 % та нараховується на залишок заборгованості по кредиту.
Сторони погодили, що розмір щомісячного платежу складає 3 % фактичного використаного кредиту в розрахунковому періоді на розрахункову дату, а також комісійні винагороди та плати, додаткові нарахування за договором згідно тарифів Банку, але не менше 60 грн та не більше суми існуючої заборгованості за договором (розділ 3 довідки)
Свої зобов`язання за договором № 200280946 від 14 травня 2015 року ПАТ «Банк Михайлівський» виконало.
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки за договором за період з 23 травня 2016 року до 27 липня 2020 року вбачається, відповідачка ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, які частково повертала (а.с. 48-50).
Відповідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 200280946 від 14 травня 2015 року не виконала, у зв`язку з чим за нею станом на 07 серпня 2025 року утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 41 006 грн 30 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 503 грн 94 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 27 502 грн 36 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною ч. 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір №7 _БМ про відступлення прав вимоги (а.с. 28-29).
Відповідно до умов договору відступлення прав вимоги, в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку визначених цим договором (п. 1. договору).
Кошти в сумі 5 307 308 грн 39 коп були сплачені ТОВ «Діджи Фінанс» на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» за платіжною інструкцією № 25 від 09 липня 2020 року (а.с. 30).
Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за договором № 200280946 від 14 травня 2015 року, який був укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 на загальну суму 41 006 грн 30 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 503 грн 94 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 27 502 грн 36 коп. (а.с. 19зв-21).
Слід зазначити, що повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні жодним чином не змінює умов раніше укладених договорів позики (кредитних договорів), а носить лише інформативний характер.
Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.
Положенням ч. 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання ним свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Що стосується клопотання позивача про поновлення строку позовної давності, то суд враховує, що, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідачка з відповідною заявою про застосування строку позовної давності до суду не зверталася.
За відсутності заяви відповідачки про застосування позовної давності, суд не вдається до оцінки доводів позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.
За таких обставин, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 200280946 від 14 травня 2015 року на загальну суму 41 006 грн 30 коп.
Крім того, позивач прохає стягнути з відповідачки на підставі ст. 625 ЦК України за період з 25 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року. за період з 25 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року. інфляційні витрати в розмірі 8 966 грн. 62 коп та 3% річних, що становить 3 687 грн. 20 коп
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц.
Оскільки відповідачка ОСОБА_1 не виконала своє зобов`язання за кредитним договором № 200280946 від 14 травня 2015 року, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, з неї на користь позивача слід стягнути 3% річних від простроченої суми та інфляційні витрати.
За таких обставин, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 200280946 від 14 травня 2015 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 503 грн 94 коп, заборгованості за процентами в розмірі 27 502 грн 36 коп., та інфляційні витрати в розмірі 8 966 грн. 62 коп та 3% річних у розмірі 3 687 грн. 20 коп за період з 25 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року, всього 53 660 грн 12 коп.
Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 7).
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп (а.с. 7).
Що стосується стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу).
ТОВ «Діджи Фінанс» прохає стягнути з відповідачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.
З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості та акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 01 серпня 2025 року вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн 00 коп (а.с. 24 зв, 25).
Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Суд вважає, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правничої допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову.
При цьому суд також враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, а адвокат не приймав участі в судових засіданнях.
Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп. Саме така сума, на думку суду, відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.
Керуючись ст.ст. 267, 509 ,512, 514,516, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1083 ЦК України, ст. ст. 12, 77-81, 137, 141, 142, 259, 263-265, 273, 280-284, 353, 354 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200280946 від 14 травня 2015 року у розмірі 53 660 грн 12 коп. (п`ятдесят три тисячі шістсот шістдесят грн. 12 коп), а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 коп (три тисячі грн 00 коп), всього 59 082 грн 52 коп (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімдесят дві грн 52 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо повне заочне рішення суду не було вручене відповідачці у день його проголошення, відповідачка має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

відповідачка: ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Ярмак О. М.