ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32854/24

Провадження № 22-ц/820/2560/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2025 року (суддя Колієв С. А.) про забезпечення позову у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 , підземної автостоянки АДРЕСА_2 , вбудованого приміщення бізнес-центру за адресою АДРЕСА_3 , яке належить їм на праві спільної часткової власності.

14 жовтня 2025 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій з ним, а саме на 1/2 частину домоволодіння загальною площею 315,6 кв. м, житловою площею 78,7 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину підземної автостоянки № 15 загальною площею 17 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 ; 1/2 частину вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 114,1 кв. м, утвореного в результаті поділу вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 202,8 кв. м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , що належать на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначав, що відповідачка не бажає вирішити спір, існує реальна загроза відчуження нею спірного майна, а також переоформлення права власності на майно на інших осіб, що значно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист його прав та інтересів.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2025 року заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено. З метою забезпечення позову накладено арешт на майно: 1/2 частину домоволодіння загальною площею 315,6 кв. м, житловою площею 78,7 кв. м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 ; 1/2 частину підземної автостоянки № 15 загальною площею 17 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; 1/2 частину вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 114,1 кв. м, утвореного в результаті поділу вбудованого приміщення бізнес-центру, загальною площею 202,8 кв. м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , що належать на праві власності ОСОБА_1

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Суд не звернув увагу на те, що позивач не визначив та не обґрунтував ціну позову у справі, не зазначив дійсну вартість спірного майна, що унеможливлює визначити співмірність заходу забезпечення позову. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Заява не містить такого обґрунтування. Суд при накладенні арешту на майно не перевірив належність їй майна.

У відзиві ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, заходи забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами. Між сторонами існує спір про майно і заходи забезпечення позову застосовані щодо майна, яке є предметом спору.

У засіданні апеляційного суду представник відповідачки апеляційну скаргу підтримав. Представник позивача її не визнав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що належне відповідачці нерухоме майно є предметом спору, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з таких підстав.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною 1 статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини 1 статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися майном, що належить відповідачу, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов?язана з необхідністю збереження об?єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб?єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, ефективний захист порушеного чи оспорюваних прав позивача, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції не пересвідчився в належності ОСОБА_1 нерухомого майна, яке є предметом спору.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 03 жовтня 2025 року власником 1/2 частини домоволодіння загальною площею 315,6 кв. м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040); 1/2 частини підземної автостоянки № 15 загальною площею 17 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040); 1/2 частини вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 114,1 кв. м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВП Актив».

При задоволенні заяви позивача про забезпечення позову суд не звернув увагу, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що не належить відповідачці, а є власністю юридичної особи, яка не бере участі у справі.

Суд фактично вирішив питання про права та охоронювані законом інтереси ТОВ «ВВП Актив».

Посилання в ухвалі суду на те, що арешт накладається на майно ОСОБА_1 , в той час коли власником нерухомого майна є ТОВ «ВВП Актив», унеможливило й виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Тому заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для скасування ухвали суду про забезпечення позову.

З огляду на викладене ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта