Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-др/733/18/25
Єдиний унікальний №733/1220/24
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Ткаченка Дмитра Анатолійовича про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Івашко Володимир Володимирович до ТОВ АК «Магнат» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні шляхом повернення з чужого незаконного володіння

Встановив:

До Ічнянського районного суду Чернігівської області звернулася ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник- адвокат Івашко В.В. до ТОВ АК «Магнат» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні шляхом повернення з чужого незаконного володіння.

05.06.2024 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

04.12.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Івашка В.В. , на адресу Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла заява, в якій він просить залишити позов без розгляду.

Ухвалою суду від 04.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ АК «Магнат» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні шляхом повернення з чужого незаконного володіння залишено без розгляду.

09.12.2025 року від представника відповідача відповідача - адвоката Ткаченка Д.А. через систему «Електронний суд» надійшла заява відшкодування судових витрат, понесених представником у зв`язку з розглядом справи. Свою заяву мотивує тим,що відповідач має право стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, якщо позов залишено без розгляду. Чинне законодавство не містить визначення поняття «необгрунтовані дії позивача». На осіб , які беруть участь у справі покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивач ухилялась від прибуття до суду для участі в судових засіданнях, а представник позивача систематично подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Позивач , не бажаючи виконати законні вимоги експерта Чернігівського НДЕКЦ МВС України подала необгрунтоване клопотання про заміну експертної установи. Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.04.2025 року про заміну

експертної установи про проведення судової почеркознавчої експертизи постановою Чернігівського апеляційного суду від 16.06.2025 року було скасовано, а клопотання було залишено без розгляду. Крім того, позивач безпідставно не виконала не виконала законні вимоги експерта Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. заслуж. професора М.С.Бокаріуса.

Позивач , звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву на позовну заяву, адвокатського запиту, клопотання про витребування доказів; клопотання про долучення доказів та ін. клопотань; подальше залишення позову без розгляду у зв`язку з заявою представника позивача після розгляду справи судом понад один рік свідчить. Що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необгрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення майнових прав та інтересів сторони, при цьому, забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов , можливо зробити висновок про наявність підстав для компенсації відповідачеві судових витрат, понесених ним на оплату професійної правничої допомоги згідно з ч.5 ст.142 ЦПК України.

Відповідачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 за подання апеляційної скарги на ухвалу Ічнянського районного суду від 01 квітня 2025 року. Витрати на професійну правничу допомогу становлять 30 000,00 грн., що підтверджується договором №08-10/24 від 08 жовтня 2024 року про надання правової допомоги, додатковою угодою до договору від 08.12.2024, актом прийняття-передачі наданих послуг від 08.12.2025.,

Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ АК «Магнат» понесені відповідачем судові витрати на оплату правничої допомоги в сумі 30 000,00 грн. та 2422,40 грн. сплаченого судового збору за апеляційну скаргу у справі №733/1220/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АК «Магнат» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні шляхом повернення з чужого незаконного володіння без участі представника відповідача.

Представник позивача у письмових запереченнях проти задоволення заяви заперечував, мотивуючи тим, що заява про залишення позову без розгляду, не була необґрунтованою, а вимушеною за для вирішення спору в подальшому. Звернення з позовом було обґрунтованим і відповідало порушеним правам позивача які на даний час не поновлені. Просив розглядати заяву без його та позивача участі.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає необхідним постановити додаткову ухвалу у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху , у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність ).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху . ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Судом установлено, що 08.10.2024 року між ТОВ АК «Магнат» та адвокатом Ткаченком Д.А. укладено додаткову угоду до договору №08-10/24 про надання правничої (правової ) допомоги. Гонорар адвоката з урахуванням п.4.1 Договору є фіксованим та становить 30 000,00 грн., що включає в себе всі витрати, які нестиме Адвокат, у зв`язку з наданням послуг.

Сторони погодили, що виплата гонорару здійснюється після надання послуг згідно договору та підписання акту виконаних робіт, але не пізніше, як через 180 днів з дати набрання рішення Ічнянським районним судом за результатом справи №733/1220/24 (п. 7 додаткової угоди до договору № 08-10/24).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

Звертаючись до суду з заявою про стягнення понесених витрат, представник відповідача посилався на те, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення

позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Згідно роз`яснень п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Представник позивача - адвокат Івашко В.В. звернувся до Ічнянського ТОВ АК «Магнат» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні шляхом повернення з чужого незаконного володіння.

05.06.2024 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

04.12.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Івашка В.В. , на адресу Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла заява, в якій він просить залишити позов без розгляду.

Ухвалою суду від 04.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У відповідності до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Підставою залишення позовної заяви без розгляду, як зазначив представник позивача адвокат Івашко В.В. неможливість позивачки , яка проживає в м. Київ внаслідок воєнного стану, масових обстрілів та блекаутів передати своєму представнику вільні зразки підписів, що були необхідні для проведення експертизи на вимогу експерта. Позивач змогла передати вільні зразки лише 19 листопада 2025 року. В цей день судом закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача заявляє, що з його сторони не було необгрунтованих дій. Позивач надала частково вільні зразки та необхідні експериментальні зразки для проведення почеркознавчої експертизи. Але не з вини позивача

неможливо було провести дану експертизу. Як відомо суду , позивач намагалась довести під час судового розгляду, що підписи, в подальшому після замовлення нового висновку почеркознавчої експертизи поза межами даної справи позивач повторно звернеться з аналогічним позовом до відповідача. Просив врахувати дану обставину при ухваленні рішення про розподіл витрат .

Позивачем і його представником не були здійснені необґрунтовані дії в ході розгляду справи. Заява про розподіл судових витрат не містить саме обґрунтування необґрунтованості дій позивача і його представника. Позивач звернувся до суду і діяв добросовісно, про спір описано в позовній заяві . Позивач мав і має законну мету - захист своїх прав. Права та інтереси відповідача порушені не були. Дії представника позивача не були умисними щодо залишення позову без розгляду.

Тому, з огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь ТОВ АК «Магнат» понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в зменшеному розмірі , а саме: 15 000,00 грн. (вивчення позовної заяви ОСОБА_1 консультація клієнта, узгодження правової позиції за позовом; підготовка (виготовлення) та подання апеляційної скарги; участь у судових засіданнях по представництву ТОВ АК «Магнат» в апеляційній інстанції та на стадії підготовчого розгляду та формування заяви по судових витратах) та 2422,40 грн. сплаченого судового збору (а.с.158), а всього 17 422,40 грн.

Вимоги в іншій частині витрат на правничу допомогу не підлягають до задоволення.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати всі понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні представником відповідача заявлено про те, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу ним буде подано у строки, передбачені статтею 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника відповідача - адвоката Ткаченка Дмитра Анатолійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АК «Магнат» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні шляхом повернення з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Ухвалити додаткову ухвалу у цивільній справі №733/1220/24 провадження №733/22/25, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АК «Магнат» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні шляхом повернення з чужого незаконного володіння .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АК «Магнат» понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги та судового збору в загальному розмірі 17 422 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Додаткова ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення її повного тексту.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя А. В. Вовченко