11.12.25 Справа №469/967/24
4-с/469/2/25
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2025 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Тавлуя В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,

представника скаржника (стягувача) - прокурора - Мішустіна М. А.,

суб`єкт оскарження - державний виконавець

Голосіївського відділу державної виконавчої служби

у місті Києві Центрального міжрегіонального

управління юстиції (м.Київ) - Задорожна Т.А., - не з`явився,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ОСОБА_6 , - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Березанка скаргу Миколаївської окружної прокуратури на рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Задорожньої Т.А.,

в с т а н о в и в:

Миколаївська окружна прокуратура 04.09.2024 року звернулася до суду із вказаною скаргою, у якій просить

-визнати неправомірним рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Задорожньої Т.А., а саме повідомлення від 28.08.2024 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

- зобов`язати державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження з виконання ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2024 у справі №469/967/24 в частині заборони ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :06:000:0196, розташованою в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2024 у справі №469/967/24 задоволено заяву заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури про забезпечення позову в інтересах держави в особі Коблівської сільської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконними та скасування свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки.

Зазначеною ухвалою, зокрема, заборонено ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :06:000:0196, розташованою в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

Відповідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примусове виконання рішень відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.ст.129, 129-1 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

З урахуванням вищевикладеного, Миколаївською окружною прокуратурою до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) скеровано для примусового виконання ухвалу про забезпечення позову від 24.06.2024 у справі № 469/967/24 в частині заборони ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :06:000:0196, що розташована в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, дії спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

Проте, державним виконавцем вказаного відділу Задорожною Т.А. 28.08.2024 року прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення державного виконавця мотивовано тим, що «виконавчий документ не відповідає вимогам Закону, так як не містить дати народження боржника, відсутня інформація про строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, відсутня інформація про стягувача та боржника відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження»».

Прокурор вважає, що вказане Рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 28.08.2024 року суперечить вимогам законодавства, тобто є неправомірним, обґрунтовуючи це тим, що згідно зі ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону (п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, за змістом ч.ч.1 та 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 5 ст.18 Закону передбачено право виконавця на безпосередній доступ до інформації про боржників, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Головним завданням виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судового рішення. За умови відсутності у виконавчому листі окремих персональних даних у виконавця є можливість направити запит до відповідних державних органів для отримання цієї інформації.

Персональна інформація про боржника покликана сприяти здійсненню виконавчого провадження та не впливає на суть і чинність виконавчого документа як такого. Наявність даних щодо дати народження боржника у виконавчому документі та паспортних даних є формальною характеристикою такого документа, а не визначальною.

Тобто, відомості про дату народження боржника можуть здобуватися вже в процесі виконавчого провадження.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі таких відомостей не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Посилаючись на наведені обставини прокурор просить задовольнити скаргу.

06 вересня 2024 року Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання з викликом учасників справи (а.с.14).

У судовому засіданні прокурор скаргу підтримав, посилаючись на положення законодавства та обставини, викладені у скарзі, та просив її задовольнити.

У судове засідання суб`єкт оскарження - державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Задорожна Т.А., боржник - ОСОБА_1 та інші заінтересовані особи не з`явилися, про дату, місце і час повідомлялися неодноразово в порядку, передбаченому ЦПК України, зокрема, шляхом відповідної публікації на офіційному Веб-сайті Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.76).

Відповідно до положень ч.2 ст.450 ЦПК України нявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення прокурора та ознайомившись з матеріалами скарги суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

З матеріалів скарги вбачається, що Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2024 у справі №469/967/24 задоволено заяву заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури про забезпечення позову в інтересах держави в особі Коблівської сільської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконними та скасування свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки, у зв`язку з чим, зазначеною ухвалою, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0196, зокрема, заборонено ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :06:000:0196, розташованою в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї (а.с.9-10).

Як вбачається з матеріалів справи 26.06.2024 року Миколаївською окружною прокуратурою скеровано до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) для примусового виконання ухвалу про забезпечення позову від 24.06.2024 у справі № 469/967/24 в частині заборони ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :06:000:0196, що розташована в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, дії спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї (а.с.64).

Однак, державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби Яблонською Д. В. 11.07.2024 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.65).

06.08.2024 року Миколаївською окружною прокуратурою повторно скеровано до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) для примусового виконання ухвалу про забезпечення позову від 24.06.2024 у справі № 469/967/24 в частині заборони ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :06:000:0196, що розташована в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, дії спрямовані на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї (а.с.65-67).

Проте, державним виконавцем вказаного відділу Задорожною Т.А. 28.08.2024 року прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказане Рішення державного виконавця мотивовано тим, що «виконавчий документ не відповідає вимогам Закону, так як не містить дати народження боржника, відсутня інформація про строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, відсутня інформація про стягувача та боржника відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження»» (а.с.7-8).

Прокурор вважає, вказане рішення державного виконавця незаконним, та таким, що підлягає скасуванню.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення скарги прокурора суд виходить з наступного.

За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.1 ст.18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно положень ч.4 статті 13 чинного Закону невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, направивши до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) для примусового виконання ухвалу про забезпечення позову від 24.06.2024 у справі № 469/967/24, тобто документ, передбачений п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені та законами України відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, направивши на адресу прокурора Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 28.08.2024 року (а.с.7-8) державний виконавець Задорожна Т.А., на думку суду, діяв як всупереч вказаним вимогам Закону, так і з грубим порушенням вимог статті 129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.1 ст.18 ЦПК України, якими встановлено обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили.

При цьому, суд вважає, що обґрунтування та мотиви, з яких виходив державний виконавець при прийнятті оскаржуваного рішення, а саме, посилання на положення пунктів 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» мотивоване тим, що, в ухвалі суду відсутня інформація про дату народження боржника, про строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, відсутня інформація про стягувача та боржника відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки прямо суперечать Конституції України та Законам України, а тому не можуть бути враховані судом при розгляді скарги.

Крім того, суд звертає увагу, що пунктом 3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 5 ст.18 Закону передбачено право виконавця на безпосередній доступ до інформації про боржників, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Персональна інформація про боржника покликана сприяти здійсненню виконавчого провадження та не впливає на суть і чинність виконавчого документа як такого. Наявність даних щодо дати народження боржника у виконавчому документі та паспортних даних є формальною характеристикою такого документа, а не визначальною.

Тобто, відомості про дату народження боржника можуть здобуватися вже в процесі виконавчого провадження.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі таких відомостей не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

До такого правового висновку неодноразово доходив Верховний Суд України у постановах від 21.05.2014 у справі № 6-45цс14, від 25.06.2014 у справі № 6-62цс14, Верховний Суд у постановах від 22.08.2018 у справі № 471/283/17-ц, від 16.10.2019 у справі № 219/7439/14-ц та від 11.12.2019 у справі № 487/3774/16-ц.

Також, суд звертає увагу не те, що вимоги до судового рішення у цивільній справі, встановлені не нормами Закону України «Про виконавче провадження», а положеннями ст.265 ЦПК України, і оцінка судових рішень на відповідність їх вимогам вказаної статті процесуального закону не відноситься до компетенції державного виконавця, а є виключною прерогативою відповідного суду вищого рівня.

Крім того, приймаючи рішення по суті скарги суд враховує те, що ч.1 ст.271 ЦПК України передбачено право державного виконавця звернутися до суду з заявою про роз`яснення судового рішення, у випадку, коли воно йому не зрозуміле для виконання, і вказаним правом міг скористатися державний виконавець, у разі необхідності, але цього не зробив, і фактично повернув прокурору судове рішення без виконання з формальних підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 258-261, 447-451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу Миколаївської окружної прокуратури на рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Задорожної Т.А., задовольнити.

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Задорожної Т.А., а саме повідомлення від 28.08.2024 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження з виконання ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2024 у справі №469/967/24 в частині заборони ОСОБА_1 вчиняти із земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :06:000:0196, розташованою в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд протягом п"ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: