Єдиний унікальний номер 142/416/25
Номер провадження 2/142/373/25
У Х В А Л А

(про залишення позову без розгляду)

17 грудня 2025 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гринишиної А.А,

з участю

секретаря судового засідання Курасевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання цивільну справу за позовом за позовом

ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_2 , про зменшення розміру аліментів, та додані до неї матеріали,-

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якій позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача ОСОБА_1 на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №142/682/23, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 142/682/23 рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у відокремленому структурному підрозділі «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка», у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з 11 грудня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. Позивач зазначає, що 19 квітня 2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації. У зв`язку з постійними сильними головними болями 17 червня 2024 року він звернувся за медичною допомогою, за результатами якої йому було встановлено діагноз: стійкий помірно виражений змішаний тривожно-депресивний розлад із прогресуючим хронічним перебігом, ускладнений стійкою інсомнією, у зв`язку з чим рекомендовано стаціонарне лікування. Через подальше погіршення стану здоров`я, зокрема щоденні головні болі та сильні болі в області спини, 29 січня 2025 року позивач був госпіталізований до госпітальної лікарні КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ», де проходив стаціонарне лікування, обстеження та огляд лікарями у період з 29 січня по 10 лютого 2025 року. За результатами лікування та огляду військово-лікарською комісією виявлено низку захворювань, зокрема: остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта з больовим синдромом і порушенням функцій, двобічний коксартроз І ступеня, двобічний гонартроз ІІ ступеня, торакалгію, люмбалгію, гіпертонічну хворобу І ступеня, змішаний тривожно-депресивний розлад із хронічним прогресуючим перебігом, порушення зору, ангіопатію сітківки обох очей, пресбіопію, а також комбінований геморой ІІ ступеня. Зазначені обставини підтверджуються висновком ВЛК від 10 лютого 2025 року, випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 857 від 10 лютого 2025 року та медичними записами лікарів із призначенням лікування. Вказані захворювання мають хронічний та прогресуючий характер, що зумовлює необхідність постійного лікування та реабілітації, які потребують значних фінансових витрат. При цьому заробітна плата позивача не збільшилася, з неї продовжують утримуватися аліменти. У зв`язку з істотним погіршенням стану здоров`я після ухвалення рішення про стягнення аліментів, необхідністю постійного лікування та реабілітації, що потребує значних витрат, з метою дотримання розумного балансу між потребами дитини та можливостями батька, позивач вважає справедливим зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частки його доходу. Стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу, з урахуванням витрат на лікування, реабілітацію та щомісячні споживчі потреби, ставить позивача у скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2025 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 13 червня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2

25 червня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь на запит суду за вих. № 1078 від 20 червня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , знята з реєстрації місця проживання 18 лютого 2025 року.

27 червня 2025 року суддею також зроблено запит через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" щодо отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 та 27 червня 2025 року отримано відповідь за № 1523813, що за вказаними параметрами особу не знайдено.

Ухвалою суду від 27 червня 2025 року в даній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 24 липня 2025 року. Відповідача по справі ОСОБА_2 постановлено викликати в судове засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Також вказаною ухвалою від 27 червня 2025 року відповідачу запропоновано протягом 15 днів з дня опублікування оголошення про виклик подати до суду відзив на позовну заяву з усіма письмовими та електронними доказами, висновками експертів і заявами свідків на підтвердження своїх заперечень, а також докази направлення відзиву та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи. Позивачу запропоновано протягом 5 днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив із викладенням своїх пояснень та аргументів, а також докази, що їх підтверджують (за наявності), і докази направлення відповіді на відзив та доданих матеріалів іншим учасникам справи. Відповідачу запропоновано протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь із відповідними поясненнями, доказами (за наявності) та доказами направлення їх копій іншим учасникам справи.

30 червня відповідач через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому, враховуючи наведене, просила позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, залишити без задоволення у повному обсязі, а справу розглянути за її відсутності.

В обґрунтування відзиву зазначено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 142/682/23 з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 1/4 частки доходу до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позивач обґрунтовує вимогу про зменшення аліментів погіршенням стану здоров`я та необхідністю постійного лікування, посилаючись на проходження військової служби за мобілізацією та медичні діагнози. Водночас жодних доказів понесення значних витрат на лікування чи підтвердження матеріального стану (довідки про доходи, наявність майна, інших утриманців) позивачем не надано. Позивач є військовослужбовцем на повному державному утриманні, забезпечений житлом, харчуванням, форменим одягом та безоплатним медичним обслуговуванням, тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.

Щодо обов`язку здійснювати утримання повнолітнього сина, зазначає, що позивач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/6 частки доходу не відповідає закону, оскільки відповідач забезпечений постійним доходом та матеріальною підтримкою від Міністерства Оборони України. Відповідно до ст. 200 та 182 СК України, при визначенні розміру аліментів враховуються стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника, наявність інших утриманців, а також інші істотні обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно пп. 17 та 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за умови: досягнення дитиною віку 1823 роки; продовження навчання; потреби у матеріальній допомозі; наявності у батьків можливості надавати таку допомогу. У справі відповідач має стабільний дохід і матеріальне забезпечення, що виключає обґрунтованість вимоги про зменшення аліментів.

Судове засідання у вказаній справі було призначене на 24 липня 2025 року, однак у зв`язку з неявкою відповідача його відкладено на 13 годину 00 хвилин 16 вересня 2025 року. Надалі, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, розгляд справи відкладався на 13 годину 00 хвилин 03 листопада 2025 року, та в подальшому на 09 годину 00 хвилин 17 грудня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 у жодне судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується підписами у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відповідь на відзив позивачем не подано.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, у тому числі призначене на 17 грудня 2025 року, не з`явилася. Через систему «Електронний суд» вона подала заяву, в якій, у зв`язку з неможливістю бути присутньою в судовому засіданні та керуючись ст. 182 ЦПК України, просила суд розглянути справу без її участі за наявними у суду матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до наступного висновку.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначена рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

При цьому за змістом частини 3 статті 196 ЦПК України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, учасник справи має право: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Дії суду у випадку неявки в судове засідання учасника справи визначені у статті 223 ЦПК України, відповідно до частини 5 якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У системно-логічному зв`язку із цією нормою перебуває норма, закріплена у пункті 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, яка визначає, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз змісту частини 5 статті 223 та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України свідчить про те, що процесуальним наслідком повторної неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави повторного нез`явлення позивача в судове засідання, передбаченої вищенаведеними нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) повторна неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Проаналізувавши положення частини 5 статті 223 та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, можна стверджувати, що зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання "суд залишає позов без розгляду" виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення.

З огляду на викладене суд зазначає, що повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права відносяться до імперативних.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", заява № 11681/85, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Цивільний процесуальний закон передбачає порядок судового розгляду справи у змагальному порядку за участю обох сторін.

Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Положення частини 5 статті 223 та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачають подання позивачем до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Право позивача самостійно визначати характер своєї участі в судовому засіданні, зокрема й через неявку до нього, повинне бути здійснене у належний, тобто визначений процесуальним законом спосіб: шляхом подання позивачем до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Лише, якщо позивач чітко висловив своє волевиявлення через клопотання про розгляд справи за його відсутності та за умови можливості розгляду справи за відсутності позивача в судовому засіданні, можливий судовий розгляд справи за відсутності позивача в судовому засіданні.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як зазначено вище, позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, його неявка має ознаки повторності, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходило.

Встановлено, що позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи не з`явився в судові засідання, призначені на 24 липня 2025 року, 16 вересня 2025 року, 03 листопада 2025 року та 17 грудня 2025 року та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Даний висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21, де наголошено, що у випадку неявки позивача без подання заяви про розгляд справи у його відсутності суд зобов`язаний залишити позов без розгляду, навіть якщо відповідач не заперечує проти розгляду справи. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання принципів диспозитивності та процесуальної дисципліни.

Керуючись п.5 ч.3 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257, 210, 258,259-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу про наслідки залишення позовної заяви без розгляду, передбачені ч. 2 ст. 257 ЦПК України, а саме, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: