Провадження № 2/752/9973/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором № 2393 від 18.09.2018 року в сумі 15 742,07 грн, інфляційні втрати в розмірі 268,70 грн, та 3 % річних в сумі 44,32 грн, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 3 000,00 витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 18.09.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 2393 відповідно умов до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщеної на офіційному веб-сайті банку: https://creditdnеpr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти в тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання в порядку, встановленому договором.

Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі картка).

15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права нового кредитора до відповідача за спірним Кредитним договором.

На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду заборгованість за Кредитним договором № 2393 від 18.09.2018 року становить 15 742,07 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7 594,18 грн, заборгованість за відсотками - 7 747,89 грн, заборгованість по комісії - 400,00 грн.

Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідача за Кредитним договором.

Позивач стверджує, що на момент подання позовної заяви зобов`язання з повернення кредитних коштів за Кредитним договором відповідачем не виконано ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором, у зв`язку з чим, наявна заборгованість за кредитним договором № 2393 від 18.09.2018 року в сумі 15 742,07 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку з урахуванням нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року інфляційних втратв розмірі 268,70 грн, та 3 % річних в сумі 44,32 грн.

Ухвалою від 29.08.2025 року відкрито провадження всправі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (т. 3, а.с. 6).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.05.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Договір № 2393 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого в порядку передбаченому цим договором та Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщеної на офіційному веб-сайті банку: https://creditdnеpr.com.ua/ банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № 2393, відкритого в банку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (кредитна картка), шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у виді відкличної відновлювальної кредитної лінії без заперечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку (п.1.1. Договору).

15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу № 15/12/21, за яким АТ «Банк Кредит Дніпро» передає ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Цикл Фінанс» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості).

Відповідно до п.6.2.2 Договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акта приймання-передачі права вимоги (Додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання Акта приймання-передачі права вимоги відповідно до Додатку №3 до даного Договору в день підписання Договору та набрання ним чинності.

Відповідно до Акта приймання-передачі прав вимоги від 15.12.2021 року за Договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 АТ «Банк Кредит Дніпро» передав, а ТОВ «Цикл Фінанс» прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з Реєстром боржників та Додатком №1 до цього Акта.

Відповідно до Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 15.12.2021 до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 АТ «Банк Кредит Дніпро» передав, а ТОВ «Цикл Фінанс» прийняв реєстр Боржників від 15.12.2021, складений згідно з Додатком №1 до Договору. Кількість боржників: 8179.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтівсуб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступлення права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Отже, положеннями ст. ст. 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору про відступлення права вимоги, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Таким чином, укладаючи відповідний договір факторингу сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора.

З метою визначення переліку таких зобов`язань сторони складають та погоджують відповідний реєстр, який є документальним підтвердженням переходу права вимоги за відчужуваними договорами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 року в справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно дост. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом з`ясовано, що згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 передано право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 2393, дата укладення договору 18.09.2018 року, загальна заборгованість 15 742,07 грн, заборгованість по тілу 7 594,18 грн, заборгованість по відсотках 7 747,89 грн, заборгованість по комісії 399,99 грн.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що перехід права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2393 від 18.09.2018 року за яким позивач просить стягнути заборгованість в межах вказаної справи відбувся за Договором факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року, який в матеріалах справи відсутній.

Суду не надано будь-яких належних та достовірних доказів, що право вимоги в позивача до відповідача виникло на підставі Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року, адже в матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме за цим Договором передані позивачу права вимоги до ОСОБА_1 за невиконання останньою своїх зобов`язань за Кредитним договором № 2393 від 18.09.2018 року перед АТ «Банк Кредит Дніпро».

Таким чином, доказів того, що позивач отримав право грошової вимоги до відповідача саме за Кредитним договором № 2393 від 18.09.2018 року відповідно до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року, який додано до матеріалів справи немає, а Договір відступлення права вимоги № 28/03/24 від 28.03.2024 року в матеріалах справи відсутній.

Крім того, суду не надано підтверджень про укладення між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем Кредитного договору № 2393 саме від 18.09.2018 року, адже в наявному в матеріалах справи та доданому позивачем Кредитному договорі № 2393 вказана дата його укладення та підписання Паспорта споживчого кредиту «Кредитна картка з пільговим періодом» інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит -23.05.2018 року.

Отже, поряд із недоведеністю наявності права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2393 від 18.09.2018 року, стороною позивача також не надано доказів існування та укладення такого договору між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , оскільки до матеріалів справи додано Кредитний договір з Паспортом споживчого кредиту з цим же номером, однак з вказаною в них іншою датою їх підписання (23.05.2018 року).

Таким чином, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко