К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року місто Київ

справа № 752/5805/25

апеляційне провадження № 22-ц/824/16769/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жука Андрія Михайловича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування,-

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів:

заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 704,48 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1 549,95 грн., 3 % річних у розмірі 328,18 грн.;

заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачанні у розмірі 2 081,20 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 253,91 грн., 3 % річних у розмірі 62,61 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 180,30 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2096,00 грн., 3 % річних у розмірі 516,82 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 28 895,92 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 525,30 грн., 3 % річних у розмірі 869,25 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23 196,00 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 401,05 грн., 3 % річних у розмірі 583,82 грн., пеню у розмірі 368,97 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 35 112,01 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 670,78 грн., 3 % річних у розмірі 870,66 грн., пеню у розмірі 577,28 грн.;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачанні теплової енергії у розмірі 1 277,79 грн.;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,50 грн;

заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 217,98 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 року до 31.10.2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постання гарячої води; з 01.11.2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 в цілому під'єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під'єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем.

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачами підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надсилає платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі споживають надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість.

Проте, відповідачі у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачували за спожиті послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Крім того, позивач вказував, що він на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго» набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 12 704,48 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 081,20 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідачів наявну заборгованість.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 704,48 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1 549,95 грн., 3 % річних у розмірі 328,18 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачанні у розмірі 2 081,20 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 253,91 грн., 3 % річних у розмірі 62,61 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 180,30 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2096,00 грн., 3 % річних у розмірі 516,82 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 28 895,92 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 525,30 грн., 3 % річних у розмірі 869,25 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23 196,00 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 401,05 грн., 3 % річних у розмірі 583,82 грн., пеню у розмірі 368,97 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 35 112,01 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 670,78 грн., 3 % річних у розмірі 870,66 грн., пеню у розмірі 577,28 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачанні теплової енергії у розмірі 1 277,79 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,50 грн., заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 217,98 грн., що разом становить 139 059,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 514,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 514,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Жук А.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 згідно акту ОСББ «Весна 136» від 04 квітня 2025 року, з червня 2014 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тому вона не є споживачем наданих КП «Київтеплоенерго» послуг, оскільки фактично їх не отримувала. В матеріалах справи відсутній договір, підписаний ОСОБА_1 , та остання жодних дій щодо приєднання до договору не вчиняла.

Звертає увагу, що у матеріалах справи містить Додаток № 5 до позову, а саме копія витягів з додатків до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, в якому наведено перелік споживачів послуг централізованого опалення та відповідних зобов`язань, право вимоги за якими було відступлено. Згідно з вказаним додатком, споживачем послуг визначена ОСОБА_2 . Отже, позивач визнав, що саме ОСОБА_2 є боржником за відповідними зобов'язаннями, а відтак заявлення вимоги про солідарне стягнення заборгованості і з ОСОБА_1 не грунтується на матеріалах справи.

Також вказує на те, що суд не врахував строків позовної давності, у зв'язку з чим в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить застосувати строки позовної давності.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв розрахунок інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені, тоді як позивач не довів існування належного зобов`язання апелянта перед КП «Київтеплоенерго», ані правомірність його обсягу. Наданий, позивачем розрахунок не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості, заявлений до стягнення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Жук А.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник КП «Київтеплоенерго» - Попова С.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника відповідача та представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 28.01.2015 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 з 25.03.2015 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору №602-18 від 11.10.2018 про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Відповідно до Витягу (Додатку № 1 до договору відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 до позивача перейшло право вимоги за квартирою АДРЕСА_3 у розмірі 12704,48 грн. - заборгованість за послуги з центрального опалення, 2081, 20 грн. - заборгованість за послуги з центрального постачання гарячої води.

Надання послуг відповідачам здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511).

Відповідно до п. 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загального боргу.

Встановлено, що з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , до 01.05.2018 обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі у розмірі 12704,48 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3 % річних у розмірі 382,18 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1549,95 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , до 01.05.2018 обліковується заборгованість за послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 2081,20 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3 % річних у розмірі 62,61 грн. та інфляційні втрати у розмірі 253,91 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.05.2018 по 31.10.2021 обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 17180,30 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3 % річних у розмірі 516,82 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2096 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.05.2018 по 31.10.2021 обліковується заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 28895,92 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3 % річних у розмірі 869,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3525,30 грн.

Згідно з заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.11.2021 по 31.01.2025 обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23196 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3 % річних у розмірі 583,82 грн., пеня у розмірі 368,97 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2401,05 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.11.2021 по 31.01.2025 обліковується заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 35112,01 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3 % річних у розмірі 870,66 грн., пеня у розмірі 577,28 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3670,78 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1277,79 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,50 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість зі сплати внесків з обслуговування вузла комерційного обліку постачання централізованого опалення у розмірі 217,98 грн.

Як вбачається з розрахунків заборгованості відповідачі частково здійснювали оплату за надані послуги.

Відповідно до акту ОСББ «Весна 136» від 04.04.2025 ОСОБА_1 з червня 2014 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до акту від 16.04.2025, складеного сусідами будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 зі слів сусідів не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надає позивач КП «Київтеплоенерго». Крім того, КП «Київтеплоенерго» правомірно набуло право вимоги до відповідачів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надавалися ПАТ «Київенерго» до 01.05.2018 року. Відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення (частина п`ята статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» були визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Згідно частини першої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містить уведений в дію 01 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, згідно частини першої статті 9 якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

При розгляді такої категорії спорів слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року Верховного Суду України при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги, відповідно до якого, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 щодо обов`язковості сплати комунальних послуг незалежно від наявності договору.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. При цьому, наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги та обґрунтованість їх розміру.

Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Так, судом встановлено, що позивач належно виконував свої зобов`язання, зокрема, щодо надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

За відомостями з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані, зокрема: з 28 січня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 березня 2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, зокрема ОСОБА_1 вважається споживачем комунальних послуг, які надаються за місцем її реєстрації та має нести обов`язок з їх сплати.

Разом з тим, в апеляційній скарзі не заперечується факт реєстрації ОСОБА_1 місця проживання за вказаною адресою.

Колегія суддів відхиляє доводи про те, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг, так як проживає за іншою адресою, оскільки особи, які зареєстровані за спірною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак останні зобов`язані сплачувати за надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Належних доказів того, що у зазначений період послуги, що надавав позивач, відповідачем не споживались, надано не було.

Враховуючи викладене, встановивши, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за адресою АДРЕСА_1 у спірний період, наявність заборгованості, яка не спростована відповідачами, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості, у заявленому позивачем розмірі.

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що інфляційні втрати, 3% річних та пеня нараховані з урахуванням вимог постанови КМУ від 05.03.2022 №206, тому суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для їх стягнення.

У справі, що переглядається, позивач довів належними та допустимими доказами факт надання відповідачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тобто виконання належним чином обов`язків та неналежне виконання відповідачами зобов`язань що оплати за отримані послуги

У свою чергу, ОСОБА_1 не спростувала факт неналежного виконання нею зобов'язань, у тому числі не спростувала розмір заборгованості, заявленої до стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній договір, підписаний ОСОБА_1 та остання жодних дій щодо приєднання до договору не вчиняла, а відтак вона не є споживачем послуг, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки надання послуг відповідачам здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року. При цьому, факт відсутності договору не є підставою для невиконання обов`язку щодо сплати послуг, які надаються позивачем до квартири, в якій зареєстрована ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд не врахував строків позовної давності, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише», та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, її представник подавав відзив на позов, однак з відповідною заявою про застосування строку позовної давності до суду першої інстанції сторона відповідача не зверталася.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування строків позовної давності за відсутності відповідної заяви, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Крім того, враховуючи належне повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 про розгляд справи, неподання заяви про застосування строку позовної давності під час розгляду справи в суді першої інстанції, підстави для застосування строку позовної давності судом апеляційної інстанції немає.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жука Андрія Михайловича - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: