Справа № 298/1508/25
Номер провадження 2/298/376/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Ротмістренко О.В.,

з участю: секретаря судового засідання Хомин Л.Р.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Великий Березний в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1376-4645 від 05.04.2024 (надалі також Кредитний договір) в розмірі 41 000, 00 грн., яка складається з 8200 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту та 32 800 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, а також судових витрат у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1376-4645. Зазначений кредитний договір разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживача Кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений.

Як ідеться у позові, відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачці наданий кредит у сумі 8 200 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 30 днів, знижена процентна ставка 2,5 % в день, стандартна процентна ставка 2,5 % в день. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язалась виконати такі умови, повернувши тіло кредиту та нараховані проценти.

Як указує позивач, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору.

Водночас позивач указує, що відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і не повернув кредит Кредитодавцю, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10.09.2025 загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 69 700 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 8 200 гривень, та 61 500 гривень за нарахованими процентами.

Крім того, як зазначає позивач, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 28 700, 00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у розмірі 41 000, 00 гривень. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме 8200, 00 гривень простроченої заборгованості за кредитом, та прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 32 800,00 гривень за нарахованими процентами.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання, призначене до розгляду на 09.12.2025, не з`явився, однак, разом з позовною заявою подав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка, в судовому засіданні, призначеному до розгляду на 09.12.2025, позовні вимоги визнала частково, вказавши, що дійсно з позивачем уклала кредитним договір у квітні місяці 2024 року та отримала вказану у позові суму кредиту. Також визнала ту обставину, що отримані від кредитодавця кошти не повернула та за станом на день розгляду справи у неї дійсно перед позивачем наявна заборгованість. Також вказала, що неодноразово отримувала від позивача кошти у кредит та вчасно повертала такий і сплачувала нараховані відсотки за таким кредитом. Водночас зауважила, що з умовами останнього договору детально не ознайомилась, оскільки неодноразово отримувала від позивача кошти в кредит. При цьому, попередньо уточнюючи умови кредитування в телефонному режимі, отримала відповідь, що умови такі самі, на яких вона отримувала попередні кредити. Водночас відповідачка вказала, що відсотки за останнім кредитом їй нараховувались не так, як за попередні рази, такі є непропорційно завищеними, порівняно з тими, які вона виплачувала раніше. Відтак не погоджується з позовними вимогами в частині нарахованих відсотків, оскільки такі, на її думку, є завищеними.

За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За наслідком розгляду даної справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 15.12.2025 до 15 год. 00 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.

Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, та не спростовується відповідачкою, що 05.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1376-4645 продукту «CreditKasa» на суму 8200 грн.

Згідно з п.2.1. вказаного договору, кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. п. 2.2. та 2.4. Кредитного договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника, шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язувався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

Згідно з п. 3.1 Кредитного договору договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

З Кредитного договору убачається, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору на банківський рахунок позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту). Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Базовий період складає 14 календарних днів.

Сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів (який є додатком до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,5% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).

З вказаного договору убачається, що між сторонами узгоджено базовий період кредитування, який становить 30 днів; строк кредитування, який становить 300 днів; дата повернення кредиту 29.01.2025; знижену % ставку - 2,50 % в день; стандартну % ставку - 2,50 % в день.

В п.п. 5.3.1 п. 5.3 розділу 5 Кредитного договору визначено останній календарний день першого базового періоду 04.05.2024, суму кредиту 8 200 грн., нараховані проценти за користування кредитом у перший базовий період 6 150 грн. разом до сплати 14 350, 00 грн.

Згідно з п. 4.14 Кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту становить 69 700 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачкою, що вказаний Кредитний договір між сторонами у справі укладено в електронному вигляді та з боку відповідачки підписаний електронним цифровим підписом з використанням одноразового цифрового ідентифікатора А3631.

Згідно з п. 5.1. умов договору, Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована Кредитодавцем) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.12. цього Договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок Кредитодавця.

Згідно з п. 12.13 Кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є додатки: (1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), (2) Паспорт споживчого кредиту, (3) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором (Графік платежів за Договором) відповідно до методики Національного банку України.

Відповідно до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 12-П від 27.02.2024 ці правила є спеціальними правилами для Договорів про відкриття кредитної лінії продукту «CreditKasa», які укладаються чи є укладеними між заявником/позичальником та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через сайт кредитодавця на умовах та в період дії відповідної редакції цих Правил.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту сума кредиту становить 8200, 00 грн., строк кредитування 300 календарних днів, базовий період сплати відсотків 30 календарних днів, стандартна відсоткова ставка 912.50 % (2,50 % в день), знижена ставка 912,50 % (2,50% в день); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом у випадку кредитування на суму 8 200 грн. протягом всього строку кредитування із застосуванням Стандартної ставки 2, 50 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом не буде перевищувати 61 500 грн.

В Додатку № 3 до Кредитного договору сторонами узгоджено періодичний графік проведення платежів. Так у період з 28.03.2023 по 23.12.2023 відповідач зобов`язалась періодично (кількість днів у розрахунковому періоді 30) сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 6 150 грн., що в сумі складає 61 500, 00 грн.

Вказані додатки до Кредитного договору також з боку відповідачки підписано електронним цифровим підписом.

З листа АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що банк підтвердив, що через систему платежів LiqPay 05.04.2024 здійснено перерахування грошових коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за договором №1376-4645 на рахунок № 479072*63 на суму 8200, 00грн.

Відповідно до довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 05.04.2024 через систему платежів LiqPay здійснено видачу коштів шляхом перерахування на рахунок з маскою картки № НОМЕР_1 на суму, платіж № , сума платежу - 8200, 00 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором 1376-4645 від 05.04.2024 станом на 10.09.2025, наданим ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», заборгованість за Кредитним договором позичальника ОСОБА_1 , складає 69 700 грн., з яких: 8200, 00 грн. становить прострочена заборгованість за кредитом та 61 500 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Зі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та виписки з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що позивач є фінансовою установою, здійснює економічну діяльність за КВЕД 64.92 - «інші види кредитування».

Також в матеріалах справи наявні Правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №96-П від 26.12.2023.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» прийнято рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами в сумі 28 700 гривень за умови погашення ОСОБА_1 решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 41 000 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Вирішуючи порушений у позові спір, суд виходить з такого.

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Системний аналіз статей 524 - 526, 533 - 535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним уст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

В ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами у справі підтверджено факт укладення Кредитного договору між позивачем та відповідачкою, який з боку відповідачки підписаний електронним цифровим підписом, що узгоджується з вищенаведеними законодавчими положеннями, факт перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідачки, який особисто нею вказано у Кредитному договорі під час його укладення, та факт наявності непогашеної заборгованості за Кредитним договором.

Відтак позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 200 грн. є підставними, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині нарахованих позивачем відповідачці відсотків суд зазначає таке.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 10.09.2025 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить: 69 700 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 8200,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 61 500 гривень.

Як зазначає позивач, використовуючи програму лояльності кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 28 700, 00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у розмірі 41 000, 00 гривень. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: 8200, 00 гривень простроченої заборгованості за кредитом, та прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 32 800,00 гривень за нарахованими процентами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 05.04.2025 по 10.09.2025 (300 календарних днів) кредитодавцем нараховано процентів за користування кредитними коштами в розмірі 61 500 гривень.

Нарахування здійснювалося за процентною ставкою 2, 50% в день від суми кредиту.

Відповідачка у судовому засіданні, визнаючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, наголосила що нараховані позивачем проценти за користування кредитними коштами є несправедливою умовою договору, з якою, до того ж, вона обізнана не була, у зв`язку з чим заперечила проти задоволення позовних вимог в частині нарахованих процентів за користування кредитних коштів, які, за її твердженням, є непропорційно завищеними.

У зв`язку з наведеним суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Згідно п. 4.13 Договору про відкриття кредитної лінії №1376-4645 продукту «CreditKasa» від 05.04.2025 реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 99947,24%.

На переконання суду, вищезазначена річна процентна ставка є такою, що порушує засади справедливості, добросовісності та розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права. Така річна процентна ставка надає кредиторові можливість стягувати з боржника надмірні грошові кошти та ставить за мету «каральний» характер, а не компенсаційний.

Дана позиція суду також кореспондується з позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 12.02.2025 у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №679/1103/23, де позивачем у справі також є ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

У вказаній постанові Касаційний суд висловив позицію, що «наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Так, як зазначив Верховний Суд у вказаній постанові, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання».

На переконання суду, встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим при визначенні суми процентів, які підлягають стягненню слід керуватись також ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», а тому судове рішення підлягає зміні в частині стягнення з відповідача процентів і встановлення їх в розмірі 8 200 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 16 400 гривень.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з такого.

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З доданої до позовної заяви платіжної інструкції вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру.

Відтак, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 16 400 грн., що становить 40 % від суми позову, з відповідачки в користь позивача слід стягнути 968, 96 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за Кредитним договором № 1376-4645 від 05.04.2024 в розмірі 16 400 (шістнадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», , місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації:

АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та проголошено 15.12.2025.

Головуюча О.В. Ротмістренко