Справа № 201/5420/20
Провадження № 2/201/245/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю: секретаря судового засідання Максимовій О.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Арсемікової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особа: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивачів.

10 червня 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8 , яка в подальшому, ухвалою суду від 24 травня 2021 року, була замінена на іншого відповідача ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ТОВ «Вердикт Капітал», в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь співвласників: ОСОБА_3 , власника 1/5 частки; ОСОБА_4 , власника 2/5 часток; ОСОБА_7 , власника 1/5 частки, ОСОБА_5 , власника 1/5 частки.

Уточнена позовна заява ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 мотивована тим, що 25 лютого 2007 року на підставі свідоцтва про права власності, виданого 21 грудня 1999 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів в Державний реєстр прав власності внесений запис про право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за власниками: ОСОБА_3 - 1/5 частка; ОСОБА_9 - 1/5 частка; ОСОБА_4 - 1/5 частка; ОСОБА_7 - 1/5 частка; ОСОБА_5 - 1/5 частка.

21 березня 2007 року між ОСОБА_10 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - ВАТ «Кредобанк») укладено кредитний договір № 21/07-Ф з наступними змінами, відповідно до додаткових угод.

Також, 21 березня 2007 року на забезпечення виконання умов кредитного договору від 21.03.2007 року № 21/07-Ф між ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ВАТ «Кредобанк» укладено іпотечний договір № 19/07/Ф-1, згідно з пунктом 1.3 якого предметом іпотеки була квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_10 належним чином не виконувала умови кредитного договору від 21 березня 2007 року № 21/07-Ф, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2009 року у справі № 2-9004/2009.

06 жовтня 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 21 березня 2007 року № 21/07-Ф, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права кредитора за цим кредитним договором.

16 лютого 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 21 березня 2007 року №19/07/Ф-1, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права іпотекодержателя за цим договором.

13 грудня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. винесено рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 32899041, а також внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредекс Фінанс» (відповідно до рішення загальних зборів товариства, оформленим протоколом від 01 серпня 2018 року - ТОВ «Вердикт Капітал»), індексний номер: 18003813 від 12 грудня 2016 року.

21 липня 2017 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та складається з: 1-коридору; 2-кладової; 3-кухні; 4, 5-житлових кімнат; 6-ванної; 7-туалету; 8-житлової кімнати; І-лоджії; II-балкону, загальною площею 63,7 кв. м, житловою площею 37,00 кв. м, та розташована в житловому будинку літ. «А-9».

31 липня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відкрито провадження у цивільній справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, в межах справи № 201/10123/17 розглядався позов третьої особи ОСОБА_5 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , єдиним спадкоємцем якого є його дружина ОСОБА_4 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2019 року та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 квітня 2020 року, у справі № 201/10123/17 позов ОСОБА_3 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволено.

Позов третьої особи ОСОБА_5 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволено.

Визнано протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21 березня 2007 року № 19/07/Ф-1; визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано запис № 18003813 від 12 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс».

28 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко О. В. здійснена реєстрація права власності на спірну квартиру - у житловому будинку літ. «А-9», АДРЕСА_3 , загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 37,00 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу № 1472, посвідченого 28 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушка О. В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54831875 від 28 жовтня 2020 року.

Позивачі, вважають, що спірна квартира вибула з володіння не з їх волі, через прийняття незаконного та неправомірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийнятого державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., яке в подальшому було визнано протиправним та скасовано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 у справі №201/10123/17, а тому позивачі, на підставі статей 330, 388 ЦК України, мають право витребувати спірну квартиру від ОСОБА_6 , як останнього добросовісного набувача та володільця, оскільки є всі необхідні умови та законні підстави як для пред`явлення віндикаційного позову так і для витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Стислий виклад позиції відповідачки.

У відзиві на позовну заяву та подальших письмових поясненнях по справі відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

28 жовтня 2020 року ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_11 , згідно Договору купівлі продажу від 28.10.2020р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко О.В. за № 1472, спірну квартиру - у житловому будинку літ. «А-9», № 33, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Перед укладенням правочину з купівлі продажу у ОСОБА_11 спірної квартири приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко О.В. було здійснено усі можливі перевірки відносно відсутності обтяжень спірної квартири, арештів або заборон її продажу, що також підтвердили в судовому засіданні опитані ріелтори, які супроводжували укладання угоди: ОСОБА_12 (яка надавала послуги ОСОБА_6 ) та ОСОБА_13 (яка надавала послуги ОСОБА_11 ). Також, приватним нотаріусом було перевірено відсутність ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , у Єдиному державному реєстрі боржників Міністерства юстиції України згідно якого записів не було знайдено.

Відповідачка зазначає, що є добросовісним набувачем, а відтак не мала підстав не довіряти відомостям, які містились у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під час купівлі спірної квартири, а також, перевіряти історію придбання нерухомості і робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна.

Крім того, відповідачка, посилаючись на п. 5.4.1. та п. 8.6. Іпотечного договору від 21 березня 2007 року № 19/07/Ф-1 укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ВАТ «Кредобанк», вказувала на те, що згідно вищенаведених пунктів Іпотечного договору, позивачами була надана згода на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателябез необхідності отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором.

Також, відповідачка зазначала про наявність надмірного тягаря для неї, оскільки позивачі, у разі задоволення позову отримають квартиру, при цьому не виконавши зобов`язання за іпотечним договором та не повернувши борг ТОВ «Вердикт Капітал», а вона залишиться без єдиного житла з членами своєї родини, без грошових коштів, сплачених за нього, відтак буде змушена шукати шляхи для повернення витрачених грошових коштів у судах, проживаючи при цьому фактично на вулиці.

Враховуючи викладене, просила суд відмовити у задоволені позову.

Стислий виклад позиції третіх осіб.

Третя особа - ТОВ «Вердикт Капітал» у наданих письмових поясненнях від 06.09.2024 повідомило, що на момент реалізації іпотечного майна сума заборгованості за кредитним договором №21/07-Ф від 21.03.2007 року складала 456 645,22 грн. Сума, що надійшла від реалізації квартири та була зарахована на погашення заборгованості становила 379 970,00 грн. Різниця у розмірі залишку заборгованості підлягає прощенню 76 675,22 грн., проте в подальшому з`ясувалося, що на теперішній час дана сума залишку заборгованості позивачів не списана, та облікована як дебіторська заборгованість.

В судових засіданнях, представник ТОВ «Вердикт Капітал» позовні вимоги позивачів підтримав, просив позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань не направляла.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Трофімов Д. Ю., залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

30 листопада 2023 року протоколом автоматичного розподілу справ між суддями у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська (нині Соборний районний суд міста Дніпра) справу розподілено до розгляду судді Федоріщеву С.С.

05 грудня ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщева С.С. відкрито провадження у справі та прийнято справу до свого провадження.

18 січня 2024 року представником відповідача, адвокатом Москаленко Є.А. подано клопотання про долучення доказів та виклик свідків. У вказаному клопотанні, представник відповідача просив суд, з метою підтвердження добросовісності відповідача, як власника спірного майна, долучити до матеріалів справи №201/5420/20 копії наступних доказів: довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №9452 від 08.12.2023; акт №2911-С від 29.11.2023р.; пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 від 24.02.2005р.; посвідчення «Ветеран праці» серія НОМЕР_2 від 23.11.2009р.; висновок ЛКК №102 від 19.12.2023р.; довідка №29/2140 від 06.12.2023р.; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №226 від 26.09.2022р.; договір купівлі продажу житлового будинку від 28.10.2020р.; банківська квитанція №0001229 від 28.10.2020р. про сплату 1% збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна; договір №1110 на надання послуг по придбанню нерухомого майна №1110 від 21.10.2020р. інформацію з ДРРПНМ від 15.01.2024р. №361926361; інформація з ДРРПНМ від 16.01.2024р. №361926408; інформацію з ДРРПНМ від 16.01.2024р. №61926435. Також, представник відповідача просив викликати і допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які надавали ріелторські послуги відповідачу та ОСОБА_11 перед і під час укладення між останніми договір купівлі-продажу від 28 жовтня 2020 року.

Також, 18 січня 2024 року представником відповідача, адвокатом Москаленко Є.А. подано клопотання про витребування у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Галушки Оксани Володимирівни (місцезнаходження робочого офісу: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 77, офіс 203) доказів пов`язаних із укладенням між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу спірної квартири від 28 жовтня 2020 року.

22 лютого 2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання представника відповідача, адвоката Москаленко Є.А. про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особа: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено.

Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Галушки Оксани Володимирівни (місцезнаходження робочого офісу: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 77, офіс 203) наступні документи:

1) засвідчені в установленому законом порядку копії документів, а саме Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та суб`єкта за №229994184, 229991807 від 28.10.2020 року, які були отримані приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною перед нотаріальним посвідчення договору купівлі продажу від 28.10.2020 року квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між продавцем: ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) та покупцем: ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_5 ).

2) засвідчені в установленому законом порядку копії документів, а саме витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 68927361 від 28.10.2020 року, який був отриманий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною перед нотаріальним посвідчення договору купівлі продажу від 28.10.2020 року квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між продавцем: ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) та покупцем: ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_5 ).

3) засвідчені в установленому законом порядку копії документів, а саме: результатів пошуку записів по фізичним особам у Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України, які були отримані приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною перед нотаріальним посвідчення договору купівлі продажу від 28.10.2020 року квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між продавцем: ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) та покупцем: ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_5 ).

На дану ухвалу до суду від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною надійшли копії витребуваних документів.

07.04.2024 представником позивачів, адвокатом Трофімовим Д.Ю. подано клопотання про долучення доказів, а саме звіт про оцінку вартості трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 20.02.2024 року.

В судовому засіданні 27 червня 2024 року допитано свідків зі сторони Відповідача - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

06 вересня 2024 представником третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал», Арсеміковою І.В. подано письмові пояснення щодо предмету спору.

09 вересня 2024 представникомвідповідача, адвокатом Москаленко Є.А. подано письмові пояснення щодо предмету спору.

13 листопада 2024 представником позивачів, адвокатом Трофімовим Д.Ю. подано клопотання про долучення доказів, а саме копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 травня 2024 року у справі №201/10123/17 та копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2024 року у справі №201/10123/17.

29 січня 2025 року від позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду надійшли заяви про відвід судді Федоріщева С.С. від розгляду даної цивільної справи, в задоволенні яких ухвалою суду від 21 лютого 2025 року було відмовлено.

У судовому засіданні 08 грудня 2025 року під час проведення судових дебатів представник позивачів просив позов задовольнити, представник відповідача проти його задоволення заперечувала, представник третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал» просила позов задовольнити.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не направляли.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони та дослідивши надані докази з увагою на їх належність, допустимість та достатність, встановив наступне.

Фактичні обставини встановлені судом.

25 лютого 2007 року на підставі свідоцтва про права власності, виданого 21 грудня 1999 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів в Державний реєстр прав власності внесений запис про право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за власниками: ОСОБА_3 - 1/5 частка; ОСОБА_9 - 1/5 частка; ОСОБА_4 - 1/5 частка; ОСОБА_7 - 1/5 частка; ОСОБА_5 - 1/5 частка.

21 березня 2007 року між ОСОБА_10 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - ВАТ «Кредобанк») укладено кредитний договір № 21/07-Ф з наступними змінами, відповідно до додаткових угод.

Також, 21 березня 2007 року на забезпечення виконання умов кредитного договору від 21.03.2007 року № 21/07-Ф між ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ВАТ «Кредобанк» укладено іпотечний договір № 19/07/Ф-1, згідно з пунктом 1.3 якого предметом іпотеки була квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_10 належним чином не виконувала умови кредитного договору від 21 березня 2007 року № 21/07-Ф, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2009 року у справі №2-9004/2009.

06 жовтня 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс», в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 21 березня 2007 року № 21/07-Ф, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права кредитора за цим кредитним договором.

16 лютого 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 21 березня 2007 року №19/07/Ф-1, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права іпотекодержателя за цим договором.

13 грудня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. винесено рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 32899041, а також внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредекс Фінанс» (відповідно до рішення загальних зборів товариства, оформленим протоколом від 01 серпня 2018 року - ТОВ «Вердикт Капітал»), індексний номер: 18003813 від 12 грудня 2016 року.

21 липня 2017 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та складається з: 1-коридору; 2-кладової; 3-кухні; 4, 5-житлових кімнат; 6-ванної; 7-туалету; 8-житлової кімнати; І-лоджії; II-балкону, загальною площею 63,7 кв. м, житловою площею 37,00 кв. м, та розташована в житловому будинку літ. «А-9».

31 липня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відкрито провадження у цивільній справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, в межах справи № 201/10123/17 розглядався позов третьої особи ОСОБА_5 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

31 липня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від року у справі № 201/10123/17 накладено заборону на вчинення нотаріальних дій, щодо квартири АДРЕСА_2 , що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. (треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ) про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , єдиним спадкоємцем якого є його дружина ОСОБА_4 , що 20 лютого 2019 року посвідчено державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О. М. на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України.

10 грудня 2018 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська задоволено позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , визнано протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21 березня 2007 року № 19/07/Ф-1; визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано запис № 18003813 від 12 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс».

30 травня 2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 201/10123/17 апеляційні скарги ОСОБА_8 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року - залишено без змін.

06 квітня 2020 року постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 201/10123/17 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2019 року залишено без змін.

16 червня 2020 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. відкрито провадження у цивільній справі №201/5420/20 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , третя особа: ОСОБА_7 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат.

22 липня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/10123/17 задоволено заяву представника ОСОБА_8 , адвоката Богатирьова С.В., заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.07.2017р., які полягають у накладенні заборони на вчинення нотаріальних дій, щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належала Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - скасовано в повному обсязі.

31 липня 2020 року між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_14 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілією Дмитрівною та зареєстровано в реєстрі за № 882.

01 вересня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/5420/20 представнику позивача ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , третя особа: ОСОБА_7 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат відмовлено.

18 вересня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною 17 вересня 2020 року видано свідоцтво про право власності ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_2 , яке зареєстровано в реєстрі за № 1119. Вказана квартира придбана ОСОБА_11 за 501 300,00 грн, раніше належала ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д.

28 жовтня 2020 року між ОСОБА_6 (покупець) та ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко О. В. та зареєстровано в реєстрі за № 1472.

08 грудня 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року залишено без змін.

24 травня 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/5420/20 клопотання позивачів задоволено, замінено відповідача ОСОБА_8 на ОСОБА_6 .

26 травня 2021 рокуухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/5420/20у задоволенні заяви представника позивачів про забезпечення позову по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

25 серпня 2021постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційна скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича - задоволено частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року - скасовано. Заява представника ОСОБА_3 - адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про забезпечення позову - задоволена частково. Заборонено відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 .

06 грудня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відмовлено.

15 березня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року залишено без змін.

31 березня 2023 року клопотання представника відповідача адвоката Москаленко Є.А. про скасування арешту по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат задоволено.

Скасовано вжиті заходи забезпечення позову по справі, а саме: заборону відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , що вжито постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, Верховний суд зауважив на наступному:

«…Отже, вирішуючи питання про витребування спірного майна, суди повинні передусім перевіряти добросовісність набувача майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (пункт 40)). На необхідності оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, пункт 6.43 постанови від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19).

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/ недобросовісності набувача, що суттєво як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не можуть вважатися такими, що відповідають вимозі законності втручання у право мирного володіння майном».

Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (див. пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої статті 81 ЦПК України).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, не спростовано матеріалами справи та сторонами те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2019 року та постановою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року, у справі № 201/10123/17 позов ОСОБА_3 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та позов третьої особи ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зайченко І. А., ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, задоволено.

Визнано протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21 березня 2007 року № 19/07/Ф-1.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано запис № 18003813 від 12 грудня 2016 року в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс».

За період з 2016 року до 2020 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 були: ТОВ «Кредекс Фінанс»; ОСОБА_8 (договір купівлі-продажу від 21 липня 2017 року); ОСОБА_17 (договір купівлі-продажу від 31 липня 2020 року); ОСОБА_11 (свідоцтво від 18 вересня 2020 року) та ОСОБА_6 (договір купівлі-продажу від 28 жовтня 2020 року).

Судами не надано оцінки тій обставині, що вже після касаційного перегляду Верховним Судом справи № 201/10123/17 про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію спірної квартири, спірна квартира була тричі відчужена протягом короткого періоду часу (31 липня 2020 року, 18 вересня 2020 року, 28 жовтня 2020 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилось те, що вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, необхідно оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача; судове рішення, постановлене за відсутності перевірки добросовісності/ недобросовісності набувача, що суттєво як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, не може вважатися таким, що відповідає вимозі законності втручання у право мирного володіння майном…».

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Мотивована оцінка аргументів, наведених сторонами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка кореспондується із статтею 41 Конституції України, унормовано, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ЦК України одним зі способів захисту порушених прав передбачено віндикацію.

Так, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикація - це витребування своєї речі не володіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного безпосередньо із власником договору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Для застосування пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України ключовими аспектами є відсутність волі власника на відчуження майна, добросовісність набувача, а також оплатність при відчуженні спірного майна.

Стаття 388 ЦК України передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі зазначеної норми залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача на підставі зазначеної норми. Волею є детерміноване i мотивоване бажання особи досягти поставленої мети. Сама по собі воля не тягне юридичних наслідків для відповідної особи. Волевиявлення - прояв волі особою зовні, завдяки чому воля стає доступною для сприйняття іншими особами.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України ) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Зазначене також підтверджується висновками Верховного Суду, який неодноразово звертав увагу на те, що можливість задоволення позовних вимог на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язане із встановленням двох основних обставин - наявності волі у власника (позивача, який витребував майно) та обставин переходу права власності до останнього набувача (чи було таке набуття добросовісним чи не добросовісним).

Зміст статті 388 ЦК України (в редакції статті, чинній на момент подання позову у цій справі) дає підстави для висновку про те, що єдиною безумовною підставою для відмови у задоволенні віндикаційного позову до добросовісного відповідача є продаж спірного майна у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Водночас, безумовною підставою для задоволення віндикаційного позову власника до добросовісного набувача спірного майна є отримання такого майна добросовісним набувачем безоплатно. При цьому, в контексті вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції, позбавлення добросовісного власника власності (незалежно від оплатності/безоплатності) можливе лише у випадку здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, для застосування положень пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України є визначальним питання добросовісності/недобросовісності набувача, оплатність чи неоплатність набуття добросовісним набувачем такого майна, а також обставини, за яких спірне майно вибуло з володіння первісного власника, а тому такі обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню та перевірці судом для правильного вирішення ним спору.

Аналіз судової практики свідчить, що власник, за наявності підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає характеру спірних правовідносин і призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц).

Водночас, з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - стаття 1 Першого протоколу до Конвенції)), саме по собі відібрання від однієї приватної особи майна на користь іншої приватної особи не є виправданим втручанням у право власності за відсутності суспільного інтересу (див. постанову Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 902/1706/13 (902/958/20)).

Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідачки майна, зокрема, про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінки на добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 211), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.66)).

Як вже згадано раніше, судом встановлено, що 21 березня 2007 року між ОСОБА_10 та ВАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № 21/07-Ф з наступними змінами, відповідно до додаткових угод.

21 березня 2007 року на забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору між ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ВАТ «Кредобанк» було укладено іпотечний договір № 19/07/Ф-1 (надалі Іпотечний договір).

Згідно з п.1.1. Іпотечного договору, цей договір іпотеки забезпечує виконання зобов`язань ОСОБА_10 (надалі - Позичальник) та вимог Іпотекодержателя (ВАТ «Кредобанк») за кредитним договором № 21/07-Ф від 21.03.2007 року, який укладено між Позичальником та Іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі.

Згідно з п. 1.3 Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять три).

Абзацом 2 п. 5.1. Іпотечного договору передбачено, що право звернення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває:

- якщо у момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповернені у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій);

Як вбачається з п. 5.4.1. Іпотечного договору рішення про прийняття у власність предмета іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

Згідно п. 8.6 Іпотечного договору, відступлення права за цим договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_10 належним чином не виконувала умови кредитного договору від 21 березня 2007 року № 21/07-Ф, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2009 року у справі № 2-9004/2009.

06 жовтня 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс», в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 21 березня 2007 року № 21/07-Ф, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права кредитора за цим кредитним договором.

16 лютого 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 21 березня 2007 року № 19/07/Ф-1, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права іпотекодержателя за цим договором.

Як зазначено у письмових поясненнях третьої особи - ТОВ «Вердикт Капітал» від 06.09.2024 і не заперечується сторонами по справі, на момент реалізації іпотечного майна сума заборгованості за кредитним договором №21/07-Ф від 21.03.2007 року складала 456 645,22 грн.

Сума, що надійшла від реалізації квартири та була зарахована на погашення заборгованості становила 379 970,00 грн. Різниця у розмірі залишку заборгованості підлягає прощенню 76 675,22 грн.

З наведеного вбачається, що станом момент реалізації іпотечного майна, позивачі мали непогашену заборгованість перед ТОВ «Кредекс Фінанс» (в подальшому ТОВ «Вердикт Капітал») у розмірі 456 645,22 грн.

Крім того, як з`ясувалося під час розгляду справи, станом на час розгляду судом цієї справи, позивачі мають невиконані зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал» у вигляді непогашеної заборгованість у розмірі 76 675,22 грн., яка облікована на балансі цього підприємства як дебіторська заборгованість.

З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що п. 5.4.1. Іпотечного договору свідчить про надання позивачами, як іпотекодавцями, згоди на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за одноосібним рішенням іпотекодержателя, у разі невиконання іпотекодавцями та/або позичальником за кредитним договором своїх зобов`язань перед іпотекодержателем, що в решті, мало місце бути, про що свідчить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2009 року у справі № 2-9004/2009.

Отже, наведені обставини спростовують твердження позивачів про те, що спірна квартира вибула з їх володіння без наявності їх волі і виключають можливість витребування нерухомого майна із застосуванням правової конструкції передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Поряд з цим, як встановлено судом, 13 грудня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. винесено рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер 32899041, а також внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредекс Фінанс», індексний номер: 18003813 від 12 грудня 2016 року.

21 липня 2017 року право власності на спірну квартиру перейшло від ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири.

31 липня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було відкрито провадження у цивільній справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, в межах справи № 201/10123/17 розглядався позов третьої особи ОСОБА_5 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Звертаючись до суду ОСОБА_3 зазначав, що у порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» і п. 61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постанови КМУ від 25.12.2015р. № 1127, відповідач ТОВ «Кредекс Фінанс» не направило йому та іншим іпотекодавцям, письмової вимогу про усунення порушення у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. А тому реєстрація речового права на кватиру державним реєстратором - приватними нотаріусом ДМНО Зайченко А.І. здійснена протиправно. Крім того, відповідачами звернене стягнення на предмет іпотеки відчужене без згоди власника, чим порушено вимоги ст. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Також, 31 липня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від року у справі № 201/10123/17 було накладено заборону на вчинення нотаріальних дій, щодо спірної квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2019 року та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 квітня 2020 року, у справі № 201/10123/17 позов ОСОБА_3 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволено.

Позов третьої особи ОСОБА_5 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволено.

Визнано протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21 березня 2007 року № 19/07/Ф-1; визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано запис № 18003813 від 12 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс».

Обґрунтовуючи своє рішення у справі № 201/10123/17, суд першої інстанції зазначив, що іпотекодавці і боржник не були належним чином повідомлені про позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на належне йому нерухоме майно, що в свою чергу, згідно до п. 61 Порядку № 1127 виключало можливість здійснення приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. реєстраційних дій по державній реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі іпотечного договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що державна реєстрація за ТОВ «Кредекс Фінанс» права власності на квартиру за неподання для цього передбачених п. 61 Порядку № 1127 документів проведена державним реєстратором без дотримання положень ст. ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому рішення державного реєстратора від 13.12.2016р. про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» є протиправним.

Між тим, суд підкреслив, що є безпідставними доводи позивача і третьої особи з самостійними вимогами про те, що до спірних правовідносин застосовується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В рішенні у справі № 201/10123/17, суд виснував, що звернення стягнення на квартиру, як предмет іпотеки, шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки іпотекодавці надали іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя.

Разом з тим, провадження у цивільній справі № 201/10123/17 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , було відкрито, як вже було зазначено 31 липня 2017 року.

Того ж дня, 31 липня 2017 ухвалою суду заборонено вчинення нотаріальних дій зі спірною квартирою.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, з 21 липня 2017 право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_8 , на підставі укладеного між нею та ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу квартири.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_3 у цивільній справі № 201/10123/17 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13 грудня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. стосовно спірної квартири; скасування запису № 18003813 від 12 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчиненого державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс», були пред`явлені до колишнього власника спірної квартири - ТОВ «Кредекс Фінанс», тоді як з 21 липня 2017 року власником квартири була ОСОБА_8 , а відтак, заявлені позовні вимоги вже не могли призвести до належного поновлення порушених прав позивачів.

Однак, як свідчить резолютивна частина рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у справі №201/10123/17, дійсний власник спірної квартири на той момент - ОСОБА_8 була залучена до участі у справі, проте не як відповідач, а як третя особа.

Отже, під час розгляду справи №201/10123/17 позивачам було достовірно відомо про зміну власника спірної квартири, проте жодних дій щодо зміни складу відповідачів та позовних вимог у справі №201/10123/17 або заявлення окремого позову до ОСОБА_8 , аж до червня 2020 року, коли було відкрито провадження у цій справі, позивачами не здійснювалось.

Втім, як зазначено у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 752/19715/14-ц, позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Крім того, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у справі №201/10123/17 набрало законної сили 30 травня 2019 року, в день ухвалення постанови Дніпровським апеляційним судом. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивачі в період з 30 травня 2019 по дату ухвалення рішення у цій справі, звертали до примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року у справі №201/10123/17, що додатково свідчить про те, що увалене рішення суду вже не могло відновити порушених прав позивачів.

22 липня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/10123/17 задоволено заяву представника ОСОБА_8 , адвоката Богатирьова С.В., заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.07.2017р., які полягають у накладенні заборони на вчинення нотаріальних дій, щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належала Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - скасовано в повному обсязі.

Обґрунтовуючи скасування заходів суд забезпечення позову, суд послався на Постанову Пленуму Верховний Суд України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно якої заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Представник третьої особи ОСОБА_8 , заявляючи про скасування заходів забезпечення позову, зазначав, що права його довірительки на володіння, користування та розпорядження належним на праві власності майном (право власності не скасовано) порушено вжитими заходами забезпечення позову, тоді як жодних позовних вимог до неї не висувалося.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що в наданій до суду заяві позивач не заперечував проти скасування заходів забезпечення позову, що свідчить, про те, що потреба позивача у подальшому вжитті заходів забезпечення позову після задоволення його позовних вимог відпала.

Як свідчать матеріали справи, в період дії заходів забезпечення позову у справі №201/10123/17, а саме, з 31 липня 2017 року по 22 липня 2020 року власник спірної квартир не змінювався ним продовжувала залишатись ОСОБА_8 .

13 серпня 2020 року представник позивачів звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в межах цивільної справи № 201/5420/20 із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру літ. А-9 АДРЕСА_2 , а також заборонити відповідачеві вчиняти певні дії стосовно вище вказаного майна.

01 вересня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/5420/20 представнику позивача ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , третя особа: ОСОБА_7 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову у задоволені заяви про забезпечення позову, суд зазначив про те, що перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки в заяві не обґрунтовано необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, також у заяві не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, крім того не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не вжиття цих заходів забезпечення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна на користь третіх осіб, а лише містяться посилається на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням сторони заявника, також до заяви не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вище зазначеного, тобто з наведеного випливає, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві. Крім того, суд зазначив, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

08 грудня 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року залишити без змін.

Ухвалюючи вказану постанову, апеляційний суд зазначив, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2020 року №211211245, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є відповідач у справі ОСОБА_8 .

Заявником не обґрунтовано наявність підстав для обрання саме арешту, як виду забезпечення позову, враховуючи, що об`єкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є житловим приміщенням

Приймаючи до уваги неспівмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідача, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

24 травня 2021 року представник позивачів подав до суду заяву про забезпечення позову.

26 травня 2021 рокуухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/5420/20у задоволенні заяви представника позивачів про забезпечення позову по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

25 серпня 2021постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційна скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича - задоволено частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року - скасовано. Заява представника ОСОБА_3 - адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про забезпечення позову - задоволена частково. Заборонено відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 .

Отже, як свідчать матеріали справи, у період з 23 липня 2020 року по 25 серпня 2021 року, заборони щодо відчуження, арешти, обтяження відносно спірної квартири були відсутні.

У вказаний період змінилися три власники спірної квартири:

1) ОСОБА_17 , яка набула право власності на спірну квартиру згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного 31 липня 2020 року між нею та ОСОБА_8 , що посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілією Дмитрівною та зареєстровано в реєстрі за № 882.

Згідно з п. 4 вказаного договору купівлі-продажу ціна продажу нерухомого майна склала 541 450 грн.

Згідно з п. 8 вказаного договору купівлі-продажу відповідно до витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів до ДРРП від 31.07.2020 р., актуальна інформація про обтяження, іпотеки, інші речові права стосовно вищевказаної квартири відсутня.

Відповідно до витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів до ДРРП від 31.07.2020 р., актуальна інформація про обтяження стосовно Продавця відсутня.

Відомості, перевірені 31 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д., в порядку безпосереднього доступу до Єдиного реєстру боржників, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», відсутні.

2) ОСОБА_11 , який набув право власності на підставі свідоцтва від 18 вересня 2020 року виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною 17 вересня 2020 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 1119. Вказана квартира придбана ОСОБА_11 за 501 300,00 грн, раніше належала ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д.

Оскільки обставини набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_14 та ОСОБА_11 не є предметом розгляду даної справи, вказані особи не є її учасниками, в матеріалах справи відсутні відомості про визнання правочинів, укладених вказаними особами недійсними, а в період вчинення таких правочинів, були відсутні заборони щодо відчуження спірної квартири, суд вважає за необхідне дослідити обставини набуття права власності на спірну квартиру їїостаннім зареєстрованим володільцем - ОСОБА_6 , а також надати оцінку добросовісності її поведінки, на що звернув увагу Верховний суд у постанові від 08 листопада 2023 року.

3) ОСОБА_6 , яка набула права власності на спірну квартиру на підставі договору-купівлі продажу квартири укладеного між нею та ОСОБА_11 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко О. В. та зареєстровано в реєстрі за № 1472, продовжує залишатись власником спірної квартири і є відповідачем у даній справі.

Відповідно до п. 2 Договору купівлі продажу квартири від 28.10.2020р. продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 541 450,00 грн, які продавець повністю отримав від покупця до підписання цього договору.

Згідно п. 5 Договору купівлі продажу квартири від 28.10.2020р. відсутність обтяжень на відчужуване нерухоме майно перевірено за даними Державного реєстру речових прав, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та суб`єкта №229994184, №229991807, № 229991807 від 28.10.2020 року.

Згідно п. 6 Договору купівлі продажу квартири від 28.10.2020р. інформація про перебування відчужуваного за цим договором майна під податковою заставою в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави відсутня, що підтверджується витягом із зазначеного реєстру №68927363 від 28.10.2020р. За результатом пошуку фізичних осіб у Єдиному державному реєстрі боржників Міністерства юстиції України записів не знайдено.

Отже, як свідчитьп. 2 Договору купівлі продажу квартири від 28.10.2020р., вказаний правочин був оплатним, ціна купівлі спірної квартири становила 541 450,00 грн.

Крім того, на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною надано копії витребуваних документів, а саме:

1) Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 229994184 від 28.10.2020 року з параметрами запиту за ідентифікаційним кодом ОСОБА_11 , як власника на той момент спірної квартири, з якого вбачається зареєстроване право власності останнього на спірну квартиру. Відомості щодо реєстрації інших речових прав, іпотек, обтяжень спірної квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державному реєстрі іпотек відсутні.

2) Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 229991807 від 28.10.2020 року з параметрами запиту за адресою спірної квартири: АДРЕСА_1 . З наведеного витягу вбачається, що єдиним власником спірної квартири є ОСОБА_11 . Відомості щодо реєстрації інших речових прав, іпотек, обтяжень спірної квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державному реєстрі іпотек відсутні.

3) Витяг з реєстру обтяжень рухомого майна (податкові застави) № 68927361 від 28.10.2020 щодо ОСОБА_11 . За вказаними параметрами запиту в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня.

4) Інформація з Єдиного реєстру боржників станом на 28.10.2020 з параметрами запиту: ОСОБА_11 та його РНОКПП: НОМЕР_4 . За вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

5) Інформація з Єдиного реєстру боржників станом на 28.10.2020 з параметрами запиту: ОСОБА_6 та її РНОКПП: НОМЕР_5 . За вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Перелічені докази підтверджують відсутність обтяжень щодо спірної квартири, станом на дату її придбання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, 27 червня 2024 року в судовому засіданні допитано свідків зі сторони Відповідача - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Допитана судом свідок, ОСОБА_12 повідомила, що працює ріелтором та надає послуги, пов`язані з придбанням нерухомого майна. Між нею та ОСОБА_18 , було укладено договір № 1110 від 21 жовтня 2020 року про надання послуг з купівлі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Також, повідомила що як їй відомо, ОСОБА_18 є донькою ОСОБА_6 і діяла в її інтересах з питання щодо придбання нерухомого майна. Також, ОСОБА_12 повідомила, що перед придбанням разом з донькою відвідували та оглядали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на той момент перебувала в занедбаному стані. В день укладення договору купівлі-продажу квартири, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушка Оксана Володимирівна здійснювала перевірку всієї необхідної для укладення угоди інформації, будь-які обтяження щодо спірної квартири були відсутні, а про судові спори щодо спірної квартири їй нічого не було відомо.

Допитана судом свідок ОСОБА_13 повідомила, що надавала ОСОБА_11 ріелторські послуги з продажу його нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 та її доньку ОСОБА_19 бачила під час огляду квартири останніми, а також, під час підписання договору 28.10.2020 року. Перевірка щодо наявності обтяжень та заборон на відчуження нерухомого майна здійснювалась в день укладення договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною і станом на той момент обтяження були відсутні. Також, повідомила що при наявності будь-яких обтяжень чи заборон, угода не могла би бути укладена.

Також, судом досліджено докази надані відповідачкою на підтвердження добросовісності своєї поведінки під час та після придбання спірної квартири.

Так, відповідачкою було надано до суду копії наступних документів:

1) Квитанція № 0001229 від 28.10.2020, з якої вбачається сплата ОСОБА_6 1% збору з операції з придбання нерухомості (купівлі-продажу) у сумі 5 414,50 грн;

2) Довідка № 9452 від 08.12.2023 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_1 , видану Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, згідно якої у вказаній квартирі проживають:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уповноважений власник;

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька;

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук.

3) Акт №2911-С від 29.11.2023р. складений головою ОСББ «Сокіл-5» Шипаєвою С.П. та мешканцями будинку за розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , від квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_21 , від квартири АДРЕСА_6 - ОСОБА_22 , від квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_23 ), згідно якого у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 проживають:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власник;

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька;

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук.

Житлове приміщення після придбання власницею ОСОБА_6 в оренду не здавалося.

4) Договір купівлі продажу житлового будинку від 28.10.2020р., згідно якого ОСОБА_18 продала ОСОБА_24 житловий будинок

АДРЕСА_8 ) Договір № 1110 від 21.10.2020 року про надання послуг з придбання нерухомого майна, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_18 щодо придбання квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

6) інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 361926361 від 15.01.2024 (щодо ОСОБА_6 ), № 361926408 від 15.01.2024 (щодо ОСОБА_18 ), № 361926435 від 15.01.2024 (щодо ОСОБА_20 ), з якої вбачається відсутність у власності відповідачки та членів її родини іншого нерухомого майна, окрім квартири АДРЕСА_2 .

Досліджені судом докази вказують на те, що в момент придбання відповідачкою спірної квартири, їй не було і не могло бути відомо про наявність судових спорів, які тривали щодо вказаної квартири. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що в день укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушка Оксана Володимирівна здійснила документальну перевірку відсутності обтяження щодо спірної квартири.

Також, матеріали справи свідчать, що в день придбання відповідачкою спірної квартири, 28.10.2020 року, її донька ОСОБА_18 здійснила продаж ОСОБА_24 житловий будинок АДРЕСА_9 .

З дати купівлі відповідачкою спірної квартири, вона використовується відповідачкою для фактичного проживання в ній разом із своєю донькою та онуком. Інше нерухоме майно у відповідачки та членів її родини відсутнє, при цьому відповідачка є особою похилого віку.

Дослідивши наведені відповідачкою обставини та подані в їх обґрунтування докази, суд вважає, що надані документи свідчать про безумовну добросовісність поведінки відповідачки як під час та і після придбання спірної квартири.

Доходячи до такого висновку, суд враховує, що добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей (пункт 6.50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №925/1351/19, провадження № 12-35гс21).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, провадження № 14-436цс19, пункт 7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, провадження № 12-44гс20).

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном.

Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар (пункт 6.53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, провадження № 12-35гс21).

В своїх рішенням Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006, заява N 47148/99).

Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Конвенції, зміст по суті якої, вимагає дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Отже, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності повинна дотримуватися справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами власника.

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність набувача майна має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 вказано, що втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа- добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).

Враховуючи докази, які містять матеріали справи, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки, яка є добросовісним набувачем свого єдиного житла, внаслідок обставин, про які вона не знала і не могла знати, є порушенням принципу мирного володіння майном і призведе до ситуації, коли добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, що є неприйнятним у даному випадку, оскільки покладе на відповідачку індивідуальний та надмірний тягар, що матиме наслідком порушення справедливого балансу і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку із чим у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим і ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Виходячи із приписів п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 41, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 321, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особа: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев