ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1862/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/2228/25 Категорія: 304090000 Крива Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Новікова О.М.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі по тексту ТОВ «Коллект Центр») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовна заява обґрунтовується тим, що 24.08.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 5120098 (індивідуальна частина), за умовами якого, позивач отримав кредит у сумі 5000,00 грн., шляхом переказу на картковий рахунок, строком на 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту та відсотків за його користування. Строк кредиту до 23.09.2021 року. Розмір процентів за користування кредитом складає 3750 грн., які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний через його сайт та/або мобільний додаток.

Надалі ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал», в свою чергу, відступило право грошової вимоги позивачу на підставі договору факторингу.

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу, позивач у справі набув права вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 5120098 в сумі 39352,50 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 4500,00 грн, заборгованість за відсотками 33902,50 грн., заборгованість за нарахованою комісією 950,00 грн.

14.08.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75366283 (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п. 2 договору сума позики становить 6000,00 грн., процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою.

Договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний через його сайт та/або мобільний додаток.

Надалі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал», в свою чергу, відступило право грошової вимоги позивачу на підставі договору факторингу.

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу, позивач у справі набув права вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 75366283 в сумі 15709,85 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 6000,00 грн, заборгованість за відсотками 9507,00 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 202,85 грн.

ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, що призвело до виникнення заборгованості за договором № 5120098 від 24.08.2021 року в сумі 39352,50 грн; за договором № 75366283 від 14.08.2021 року в сумі 15709,85 грн.

В зв`язку з вищевикладеним Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договорами № 5120098 від 24.08.2021 року та № 75366283 від 14.08.2021 року у розмірі 55062,35 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 16000,00 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами № 5120098 від 24.08.2021 року та № 75366283 від 14.08.2021 року у загальній сумі 55062,35 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 та витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн., а всього 62484,75 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати. Закрити провадження у справі у зв`язку з поданням позивачем заяви про залишення позову без розгляду та відсутністю предмета спору.

Вважає судове рішення таким, що підлягає скасуванню, оскільки після його ухвалення, але до набрання ним законної сили, виникли обставини, які виключають подальший розгляд справи, а саме 21.08.2025 року позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, яка 22.08.2025 року була зареєстрована судом. Відповідач 18.08.2025 року повністю погасив заборгованість за кредитними договорами, що підтверджуються квитанціями банку та гарантійними листами позивача.

Отже, предмет спору відсутній, тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст.ст. 255,257 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не повністю відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 5120098 (індивідуальна частина) шляхом підписання його електронним підписом, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами. Кредит надається строком на 30 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 23.09.2021 року.

Орієнтовна загальна вартість кредиту споживача за весь строк користування кредитом згідно п. 1.3 договору (в тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 9700,00 грн.

Реальна річна процентна ставка 317,286.00 відсотків річних.

15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», укладено договір факторингу №15/12-2021-22, на підставі якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги до відповідача за договором № 5120098 .

10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за кредитним договором № 5120098 від 24.08.2021 року ТОВ «Коллект Центр» згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 5120098 борг відповідача становить 39352,50 грн., з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло); 33902,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 950,00 заборгованість за комісіями.

14.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75366283. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора dcHY94Ovbi, про що свідчить п. 20 Договору позики, юридичні адреси та реквізити сторін.

Відповідно до умов договору, сума позики 6000,00 грн.; строк позики складає 30 днів; процентна (базова) ставка 1,99% (фіксавана), пеня 2,70% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 29653,85%; орієнтовна загальна вартість позики складає 9582,00 грн.

Додатком №1 до договору позики № 75366283 від 14.08.2021 року є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 14.08.2021 року по 13.09.2021 року, сума кредиту за договором 6000,00 грн., проценти за користування кредитом 3582,00 грн., реальна річна процентна ставка 29653,85%; загальна вартість кредиту 9582,00 грн.

30.12.2021 року було укладено договір факторингу № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75366283.

10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75366283.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 5120098 від 24.08.2021 року та № 75366283 від 14.08.2021 року.

В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість відповідача за кредитними договорами № 5120098 від 24.08.2021 року та № 75366283 від 14.08.2021 року складає 55062,35 грн., просив суд стягнути вказану заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитними договорами щодо повернення коштів та сплати відсотків, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 55062,35 грн.

В повній мірі погодитися з висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вищевказаного договору про надання фінансових послуг між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування».

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитами, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договорами № 5120098 від 24.08.2021 року та № 75366283 від 14.08.2021 року, тому з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 5120098 від 24.058.2021 року в розмірі 4500,00 грн. (тіло кредиту) та заборгованість за договором № 75366283 від 14.08.2021 року в розмірі 6000,00 грн.

Що стосується розміру нарахованих відсотків за користування кредитним договором та договором позики, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами договору про споживчий кредит № 5120098 від 24.08.2021 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 23.09.2021 року, включаючи дату отримання та повернення кредиту.

Крім того, при підписанні відповідачем інформації щодо порядку (процедури) щодо укладення електронного договору, додатку № 1 до кредитного договору, графіку платежів, та паспорту споживчого кредиту було погоджено між Товариством та відповідачем строк кредитування 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 3582,00 грн. за період з 24.08.2021 року по 23.09.2021 року, виходячи з розрахунку: 5000 грн (тіло кредиту) х 2,5% (відсоткова ставка) х 30 день (строк кредиту).

З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Мілоан» вбачається, що ОСОБА_1 здійснив часткову оплату на погашення кредиту, а саме 500,00 грн. сплата тіла кредиту, 810,00 грн. сплата процентів по кредиту.

Отже, заборгованість за кредитним договором № 5120098 від 24.08.2021 року становить 8390,00, яка складається з 4500,00 грн. тіло кредиту, 2940,00 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам (із врахування часткового погашення), 950 грн. комісія.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредитні кошти в повному обсязі, отримані ним на підставі договору про споживчий кредит № 5120098 від 24.08.2021 року, колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 2940,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пролонгація строку кредиту є недоведеною, виходячи з наступного.

Відповідно до договору про споживчий кредит № 5120098 від 24.08.2021 року позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п.2.3.1.1 договору).

Умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначені п. 1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятися від додатку № 1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком.

Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору № 5120098 від 24.08.2021 року матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача та погодження останнім пропозиції позичальника про це.

Відповідно до договору позики № 75366283 від 14.08.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу позику в розмірі 6000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів (останній день повернення 13.09.2021 року). Загальний розмір наданої позики становить 9582 грн.

Відповідно до додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75366283 від 14.08.2021 року, сума кредиту 6000,00 грн, проценти за користування кредитом 3582,00 грн., загальна вартість кредиту 9582,00 грн.

Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів, тобто з 14.08.2021 року по 13.09.2021 року, що виходячи з передбаченої договором процентної ставки складає 3582,00 грн. Умовам договору також відповідає інформація викладена в додатку № 1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75366283 від 14.08.2021 року, де зазначено, що розмір процентів за користування кредитом складають суму 3582,00 грн. за 30 днів.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики № 75366283 від 14.08.2021 року суперечить вищевказаним умовам договору позики. В даному розрахунку вказана заборгованість станом на 30.12.2021 року у сумі 15507,00 грн., однак порядок її нарахування та строки в розрахунку не вказані.

Однак суд першої інстанції на вказане увагу не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність заборгованості за договором позики № 75366283 від 14.08.2021 року в сумі 15709,85 грн., яка складається з 6000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9507,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 175,24 грн. інфляційні втрати та 27,61 грн. - 3% річних.

У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитами за межами строку кредитування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13.

Колегія суддів зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

Твердження апелянта, що у справі відсутній предмет спору, так як відповідачем було погашено заборгованість за кредитними договорами є безпідставними, оскільки під час розгляду справи докази про відсутність заборгованості за вказаними кредитними договорами в матеріалах справи відсутні.

Також в матеріалах справи відсутня заява позивача про залишення позову без розгляду, на яку посилається апелянт у скарзі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції, як ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, до зміни в частині розміру заборгованості за кредитним договором № 5120098 від 24.08.2021 року та за договором позики № 75366283 від 14.08.2021 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» шляхом його зменшення з 55062,35 грн. до 18174,85 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В зв`язку із зменшенням заборгованості за кредитними договорами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також необхідно зменшити розмір судових витрат, який підлягає стягненню з 2422,40 грн. до 999,24 грн. та зменшити загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» з 62484,75 грн. до 24174,09 грн.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено частково (67%), тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3043,14 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2025 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за договорами № 5120098 від 24.08.2021 року та № 75366283 від 14.08.2021 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» з 55062,35 грн. до 18174,85 грн.; зменшивши витрати по сплаті судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» з 2422,40 грн. до 999,24 грн; зменшивши суму загального розміру, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» з 62484,75 грн. до 24174,09 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 3043,14 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді