П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року м. Київ

Справа №757/39230/23-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/3701/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.

за участю секретарів Цюрпіти Д.О., Федорчук Я.С., Липченко О.С

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О. 17 вересня 2024 року, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2023 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № від 22 листопада 2019 року в розмірі 225552,58 грн, з яких 147774, 76 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25,77 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 77570, 09 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 181, 96 грн - сума заборгованості за пенею, та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № , відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

22 листопада 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №-П, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором (включно з усіма змінами до нього), укладеним з кредитором.

22 листопада 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено Договір застави, відповідно до умов якого, заставою за цим договором забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором № від 22 листопада 2019 року, а також зобов`язання з відшкодування збитків та сплати пені та штрафу, що виникають з порушення Позичальником умов зазначеного Кредитного договору.

27 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20230127, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № від 22 листопада 2019 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 225552, 58 грн, з яких 147774, 76 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25,77 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 77570, 09 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 181, 96 грн - сума заборгованості за пенею.

Вказує, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання права грошової вимоги здійснювались безпосередньо ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

27 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав за договорами застави посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі № 24, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав за договорами застави, в зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав заставодержателя щодо заставленого ОСОБА_1 майна.

Зазначає, що оскільки відповідачі не виконують умови взятого на себе зобов'язання, не погашають наданий кредит, не сплачують проценти за користування кредитом, вказана заборгованість підлягає стягненню із відповідачів разом з нарахованими відсотками та пенею, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № від 22 листопада 2019 року в розмірі 225552,58 грн, з яких 147774,76 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25,77 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 77570,09 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 181,96 грн - сума заборгованості за пенею.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1691, 65 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір 1691, 65 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, у загальному розмірі 225552, 58 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь нового кредитора позивача у справі.

Розмір вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачами. При цьому, суд врахував, що всі нарахування за кредитним договором, що відбувались до дати отримання права грошової вимоги здійснювались безпосередньо ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Також суд вказав на те, що оскільки відповідно до пункту 4.3. Договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, то заборгованість в розмірі 225552,58 грн за кредитним договором № від 22 листопада 2019 року підлягає стягненню солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Не погодився із вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_1 , його представником подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Представник відповідача вказує на те, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не були надані первинні бухгалтерські документи, що підтверджують факт виконання зобов`язання первісним кредитором та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Також представник звертає увагу на те, що позивачем було подано не весь Договір відступлення, а лише витяг з нього, в якому відсутні пункти з 6.4 до 11.3, в тому числі, пункти в яких зазначено вартість відступлення права вимоги, порядок оплати, тощо. Також відсутні докази оплати за даним договором відступлення. Водночас, наданий позивачем витяг з Реєстру боржників не підтверджує факт переходу права вимоги за кредитним договором, оскільки формування такого документа, як «витяг з реєстру боржників» умовами «Витягу з договору відступлення прав вимоги» не передбачено. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази переходу права вимоги за Договором поруки, тому говорити про солідарне стягнення за Кредитним договором до Договором застави з ОСОБА_2 взагалі не приходиться.

Таким чином, суд першої інстанції при дослідженні доказів діяв формально, тим самим позбавивши ОСОБА_1 права на справедливість судового розгляду.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на правничу (правову) допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Також не погодилась з рішення суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 , нею подана апеляційна скарга, в якій вона вказує на те, що оскаржуване рішення необґрунтоване, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи в суді першої інстанції.

Судом проігноровано умови Договору поруки щодо порядку вирішення спорів, оскільки виходячи зі змісту п.5.1. Договору позивач мав звернутись з питання вирішення стягнення заборгованості не шляхом подання до Печерського районного суду міста Києва позовної заяви, а шляхом вирішення спору у Третейському суді. Однак, позивач зазначених умов не дотримався, а суд, в свою чергу, не дослідив умови Договору, внаслідок щодо не дотримано юрисдикції, яка визначена Договором.

Суд не дослідив та не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, чим порушив ст. 264 ЩІК України.

Відповідач вказує на те, що з моменту виникнення у ОСОБА_1 боргових зобов`язань за Кредитним Договором від 22 листопада 2019 року позивач не повідомляв ОСОБА_2 про виникнення боргових зобов`язань та виникнення у неї боргових зобов`язань за договором поруки № 40243 від 22 листопада 2019 року. Такі докази відсутні в матеріалах справи, що вказує на те, що позивач передчасно звернувся до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у судовому порядку.

Відповідач також вказує на те, що судом не було досліджено строки припинення поруки, вважає, що шестимісячний строк передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України розпочався з 03 березня 2020 року (коли ОСОБА_1 прострочив щомісячний платіж) та закінчився 03 вересня 2020 року. Також судом не врахована наявність застави.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Яресько Т.В. підтримади подані ними апеляційні скарги та просили про її задоволення.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку визначеному процесуальним законом, причини неявки суду не повідомив. А тому колегія суддів вважала, що його неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Першим питанням, яке підлягає до вирішення є питання належного повідомлення відповідачів про розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки ними про це вказано в доводах апеляційних скарг.

З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом першої інстанції була здійснена перевірка зареєстрованого місця проживання лише відповідача та встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а дані про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 відсутні. /а.с.45-47/

Ухвалою суду першої інстанції від 07 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. /а.с.48/

Судова повістка направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 була повернута поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання». /а.с.49,50/

Судова повістка на ім`я відповідача ОСОБА_2 була направлена за вказаною позивачем адресою, матеріали місять копію поштового відправлення в якому відсутні дані про вручення цього поштового відправлення або причини невручення. /а.с.49,53-55/

17 вересня 2024 року судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення заявлених позовних вимог. /а.с.57-63/

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу п. 1 та п.4 ч.4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ та справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

В п.1 ч. 6 цієї статті ( в редакції чинній на час відкриття і призначення справи) визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (ч.9 ст.19 ЦПК України).

Згідно з п.п.1,3 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин.

Частиною 2 ст. 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У п.5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України вказано, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах в яких ціна позову перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року був визначений у розмірі 2684 грн.

В порядку визначеному ст. 278 ЦПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Треті особи мають право подати пояснення щодо позову в строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів із дня його отримання.

Положеннями ст. 279 ЦПК України визначені особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження

Так, відповідно до ч.1 цієї статті розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Положеннями ч. 5 цієї статті визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини другої статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

В порядку визначеному ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Водночас ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

У пункті 7 розділу І рішення від 28 березня 2024 року у справі «Діденко проти України» ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу [рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63, Серія А № 262], вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт [рішення у справі «Діліпак та Каракайя проти Туреччини» (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви № 7942/05 та № 24838/05, пункт 77, від 04 березня 2014 року]. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною [рішення у справах «Авотіньш проти Латвії» [ВП] () [GC], заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016, та «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, пункт 33, Серія А № 274]. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитися із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження із цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи [рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17 та 18, від 06 лютого 2001 року].

У пункті 8 розділу І цього рішення вказано, що у разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні [рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року].

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 683/131/24 вказав на те, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до частини п'ятої статті 279 ЦПК України, тобто без повідомлення учасників справи, суд першої інстанції не дотримався вимог статті 190 ЦПК України, зокрема не повідомив ОСОБА_2 про пред`явлення до неї позову, не пересвідчився в отриманні нею ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою з додатками до неї, тобто не виконав вимог процесуального закону про розгляд справи з дотриманням принципів рівності сторін та відкритості інформації щодо справи.

З наведених обставин у цій справі справи, виходячи з предмету спору та розміру заявлених позовних вимог, апеляційний суд вважає, що призначення судом першої інстанції справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін не є порушенням норм процесуального права.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні дані про вручення відповідачам копії позовної заяви, копії ухвали суду про прийняття справи до провадження та призначення розгляду справи в спрощеному порядку без виклику сторін.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що суд першої інстанції, не вжив належних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, тим самим позбавивши їх можливості надати заперечення щодо позовних вимог, вирішив спір по суті з порушенням закріпленого у статті 6 Конвенції принципу рівності сторін.

Таким чином доводи апеляційної скарги відповідачів щодо неналежного їх повідомлення про новий розгляд справи знайшли своє підтвердження, що у свою чергу є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

Наступним питанням, яке підлягає до вирішення апеляційним судом є питання щодо наявності третейського застереження в умовах договору поруки, про що вказано в доводах апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №024325833-П, яким забезпечуються зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором № -П від 22 листопада 2019 року.

В п. 5.1 цього договору вказано, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього договору або у зв`язку з ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним, підлягають вирішенню в Постійно діючому Третейському суду при асоціації «Українська спілка правників» у відповідності з його регламентом. /а.с.13/

Відповідно до ст.21 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

В силу ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини неналежного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вона була позбавлена можливості здійснення такої заяви в суді першої інстанції, а тому здійснення такої заяви на стадії апеляційного перегляду справи та враховуючи відсутність застереження в положеннях ст.377 ЦПК України, дають підстави для залишення заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 позовних вимог без розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 по суті спору, апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

22 листопада 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 в простій письмовій формі укладено Кредитний договір № , відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1. Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту: кредит; сума кредиту: 161300,85 грн; строк на який надається кредит: 24 міс.

Згідно п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №4325833, який є невід`ємною частиною цього договору.

У п.1.4. Кредитного договору вказано, що підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми:

- ТОВ «ФК «ЦФР» призначення - погашення заборгованості за його діючим кредитним договором № від 15.02.2019 в сумі 36711,27 грн;

- АТ «ТАСКОМБАНК» призначення - переказ до запитання на користь ОСОБА_1 в сумі 100000 грн;

- ПАТ «Страхова компанія «ТАС» призначення - ОСОБА_1 . Страховий платіж на суму 600,00 грн;

- ПАТ «СК «ТАС» (приватне) призначення - ОСОБА_1 . Страховий платіж на суму 456,07 грн;

- ПАТ «СК «ТАС» (приватне) призначення - ОСОБА_1 . Страховий платіж на суму 2543,93 грн;

- ПАТ «Страхова компанія «ТАС» призначення - оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 22.11.2019 на суму 16405,35 грн;

- ТОВ «Смарт Лікар» призначення - платіж за пакет Телемедицина 2 від ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів на суму 1200 грн;

- ТОВ «майСейфеті» призначення - оплата за пакет послуги «Охоронець Кредит Маркет 48» за рахунок кредиту КД № від 22.11.2019 ОСОБА_1 на суму 650,00 грн. /а.с.6/

Крім кредитного договору 22 листопада 2019 року, ОСОБА_1 також була підписана заява-анкета на отримання кредиту та паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», де визначена процента ставка за користування кредитом та погоджений графік повернення кредиту щомісячними платежами в розмірі 10254,09 грн у період з 03 січня2020 року по 01 грудня 2021 року . /а.с.7-9/

22 листопада 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 укладено Договір застави, відповідно до умов якого, Заставою за цим Договором забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором № від 22 листопада 2019 року, а також зобов`язання з відшкодування збитків та сплати пені та штрафу, що виникають з порушення позичальником умов зазначеного Кредитного договору. /а.с.18-20/

З довідки ТОВ «ФК «ЦФР» від 30 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 22 листопада 2019 року був сформований кредитний договір № на суму 161300,85 грн. за цим договором було здійснено погашення заборгованості онлайн через термінали АТ «ТАСКОМБАНК» : 03 січня 2020 року на суму 10340 грн; 12 лютого 2020 року на суму 7500 грн; 28 лютого 2020 року на суму 2900 грн. /а.с.22/

27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20230127, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № від 22 листопада 2019 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно п. 1.1. Договору відступлення прав вимоги на умовах; встановлених цим Договором, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами та/або заставодавців за договорами застави, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (портфель заборгованості).

Відповідно до п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах та заставодержателя за договорами застави, що входить до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами та заставодержателя за договорами застави, включаючи право вимагати від боржників та/або заставодавців належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами та договорами застави. /а.с.24-25/

Відповідно до п. 6.3. Договору відступлення прав вимоги з моменту переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього Договору, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах та договорах застави, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами. Разом з правами вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам/заставодавцям щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» одержить від боржників/заставодавців на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.

Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 22 листопада 2019 року, в сумі 225552, 58 грн, з яких 147774, 76 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25,77 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 77570, 09 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 181,96 грн - сума заборгованості за пенею. /а.с.27/

27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав за договорами застави посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі № 24, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав за договорами застави, в зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав заставодержателя щодо заставленого ОСОБА_1 майна. /а.с.28-30/

В доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 заперечував обставини отримання кредитних коштів.

Ухвалами апеляційного суду від 02 червня 2025 року та від 22 вересня 2025 року було витребувано інформацію щодо здійснення перерахунку коштів за умовами кредитного договору. /а.с.149,188/

На виконання ухвал суду ПАТ «СК «ТАС» надало копії платіжних доручень на суму 600,00 грн, на суму 456,07 грн та вказало, що інші платежі, зокрема оплата страхового платежу на суму 16405,35 грн, були включені в загальний платіж сплачений ТОВ «ФК «ЦФР» 25листопада 2019 року. /а.с.159-163/

Також в заяві про виконання ухвали суду від 09 жовтня 2025 року ПАТ «СК «ТАС» вказало про надходження 3-х платежів 22 листопада 2019 року на суму 600,00 грн, на суму 456,07 грн, на суму 2543,93 грн, та вказало що оплата страхового платежу на суму 16405,35 грн була включена в загальний платіж сплачений ТОВ «ФК «ЦФР» 25 листопада 2019 року та надало копії відповідних платіжних доручень. /а.с.195-200/

АТ «ТАСКОМБАНК» в листі від 14 липня 2025 року вказало, що 25 листопада 2019 було перераховано грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) грн із призначенням платежу «переказ до запитання на користь ОСОБА_1 », що надійшли на транзитний рахунок АТ «ТАСКОМБАНК» від ТОВ «ФК «ЦФР» та надало платіжну інструкцію. /а.с.180-181/

В листі від 29 вересня 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» вказало, що грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) грн із призначенням платежу «переказ до запитання на користь ОСОБА_1 » були видані ОСОБА_1 через касу Броварського відділення № 67 АТ «ТАСКОМБАНК» та надало платіжну інструкцію від 25 листопада 2019 року. /а.с.192-193/

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Положеннями ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином ,(відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

В порядку ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

У ч.2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктами 6, 7 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, клопотання особи, яка подала скаргу.

З наведених обставин справи вбачається, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого фінансова компанія надає позичальнику кредит в сумі 161300,85 грн.

В забезпечення виконання вказаних зобов`язань також був укладений та нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу, що додатково підтверджує волевиявлення сторін на виникнення кредитних зобов`язань.

Факт видачі кредитних коштів, який заперечувався відповідачем ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги без надання доказів, перевірений апеляційним судом і знайшов своє підтвердження даними наданими суду АТ «ТАСКОМБАНК» та ПАТ «СК «ТАС». Слід зазначити, що сторонами у цій справі не було належним чином виконано обов`язки щодо доказування, при наявності можливостей самостійного отримання доказів, а тому апеляційний суд діяв виконуючи завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторін у справі.

Матеріалами справи підтверджується факт лише часткового виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, а саме ним було здійснено платежі на суму 20740 грн, тобто внески за перші 2 місяці із передбачених 24. Інших доказів виконання взятих на себе зобов`язань стороною відповідача суду представлено не було. За умовами графіку погашення кредитної заборгованості загальна сума погашення кредиту була визначена в розмірі 246097,98 грн, позивач погодився на вказані умови підписавши їх, відповідно, умови договору є обов`язковими до виконання його сторонами. Позовні вимоги заявлені на суму 225357,98 грн, що становить різницю між вказаними вище сумами. Апеляційна скарга не містить доводів і суду не надано доказів на спростування наведених позивачем розрахунків.

В доводах апеляційної скарги відповідач вказує на те, що позивачем була надана не повна копія договору відступлення права вимоги від 27 січня 2023 року, проте відповідачем не вказано як це впливає на встановлення обставин правонаступництва, оскільки наявна в матеріалах справи копія містить всі істотні умови, а витяг з додатку свідчить про перехід права вимоги саме до відповідача ОСОБА_1 . А отже вказані доводи апеляційної скарги відповідача, самі по собі не спростовують обставини здійснення правонаступництва кредитора у зобов`язанні, оскільки суду не надані дані на спростування обставини укладення договору відступлення права вимоги, відсутні дані про визнання недійсним/неукладеним вказаного договору .

Таким чином колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, який є новим кредитором, підлягає сума заборгованості за кредитним договором № в розмірі 225357,98 грн.

З огляду на викладене, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково, а саме на суму 225357,98 грн.

В порядку визначеному ч. 1 ст. 382, ч.13 ст. 141 ЦПК України, у випадку скасування або зміни судового рішення суд апеляційної інстанції здійснюється розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При розгляді вказаної справи позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача. При цьому судові витрати понесені відповідачем ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду справи компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 257, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без розгляду.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № від 22 листопада 2019 року в розмірі 225357,98 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 3004,37 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 10 грудня 2025 року.