Справа №751/7670/25
Провадження №2/751/2233/25
11 грудня 2025 року місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,
за участю: секретаря судового засідання Островської А.С.,
представника позивача адвоката Березовського О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору постачання транспортного засобу та стягнення коштів,
І. Стислий виклад позиції позивача.
Представник позивача адвокат Березовський О.Д. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 про розірвання укладеного 13 грудня 2024 року
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 договору постачання транспортного засобу з Європи на замовлення, стягнення 5 000 доларів США, які сплачені ОСОБА_1 в якості гарантійного внеску, та стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, в розмірі 15 000 гривень.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2024 року
ОСОБА_1 уклав з відповідачкою договір постачання транспортного засобу з Європи, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язувалася здійснити пошук та підбір на території Європи транспортний засіб. У процесі пошуку ними було узгоджено марку автомобіля «Volvo», модель «ХС70», 2005 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 2,5, КПП автомат, а також погоджено строк повного виконання доручення та гарантійний внесок. 13 грудня 2024 року відповідачка отримала від позивача гарантійний внесок у готівковій формі у розмірі 5 000 доларів США. Крім того, за вказівкою ФОП ОСОБА_2 . 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 оформив нотаріальну довіреність на ім`я ОСОБА_3 , який на виконання умов укладеного між сторонами договору постачання транспортного засобу мав перегнати автомобіль з Європи в Україну. Довіреність було оформлено строком на 3 місці, що відповідало терміну повного виконання ФОП ОСОБА_2 доручення з поставки автомобіля. Однак після цього відповідачка припинила будь-яку комунікацію з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідала. Впродовж обумовленого в договорі строку
ОСОБА_1 від відповідачки так і не отримав, тому за місцем проживання було направлено претензії, які повернулися не врученими. Станом на момент звернення до суду ФОП ОСОБА_2 , як виконавець за договором, умови договору не виконала, поставку транспортного засобу
ОСОБА_1 не здійснила, гарантійний внесок йому не повернула.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 10 вересня 2025 року суддя відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Березовський О.Д. зазначили, що вони повністю підтримують позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечують. Крім того, ОСОБА_1 додав, що він особисто в руки передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася в установленому порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до вимог
ч. 10 ст. 187 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала.
З урахуванням вищевикладеного судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
13 грудня 2024 року між замовником ОСОБА_1 та виконавцем Францевою Інною Олександрівною укладено договір постачання транспортного засобу з Європи на замовлення, відповідно до умов якого замовник доручає та зобов`язується сплатити замовлення, а виконавець приймає на себе зобов`язання з пошуку та підбору на території Європи транспортного засобу, зазначеного в заявці на підбір транспортного засобу і акті погодження вибору транспортного засобу, придбати і доставити транспортний засіб у стані, комплектації, VIN, та підсумковою вартістю, зазначеною в акті погодження купівлі транспортного засобу, необхідне митне оформлення для випуску транспортного засобу у вільний обіг на території України та передати транспортний засіб замовнику (а.с. 11-12).
Відповідно до п. 2.1 Договору строк повного виконання доручення встановлюється з 19 грудня 2024 року по 13 березня 2025 року.
Пунктом 3.1.1 Договору встановлено, що замовник сплачує гарантійний внесок у розмірі 5 000 доларів США, який зараховується як часткова сплата вартості купівлі транспортного засобу та послуг виконавця. Підбір ведеться в періодичному контакті з замовником, відправкою йому не менше трьох різних варіантів замовлення-пропозицій з фотографіями, аукціонних листів, таблиць статистики цін останніх продажів в Європі аналогічних транспортних засобів. У процесі пошуку сторони узгодили марку «Volvo», модель «ХС70», рік випуску «2005», колір «сірий», об`єм двигуна «2.5», КПП автомат. Вартість, виходячи з результатів попереднього підбору замовлення в Європі, технічної та економічної доцільності і побажань замовника. Замовник отримує через виконавця вичерпну інформацію про транспортний засіб із достовірних незалежних джерел, на підставі якого він приймає остаточне рішення про замовлення, та сторони підписують акт погодження вибору транспортного засобу.
Згідно з п. 3.1.2 Договору у день підписання сторонами акта погодження вибору транспортного засобу замовник отримує рахунок та оплачує (за погодженням сторін) вартість транспортного засобу, зазначеної в акті, до якої входить гарантійний внесок за п. 3.1.1 договору. Виконавець повідомляє замовнику передбачувану дату отримання замовлення з ПТС та іншими документами з митного терміналу до СПб.
Відповідно до пунктів 3.2-3.4 Договору постачальник доставляє замовлення на митний термінал, отримує необхідні документи і здійснює із замовником остаточний розрахунок за фактичними платежами, пов`язаний із зміною курсу валют, різних зборів, комісій, зміною митних платежів та ведення нових сертифікатів (якщо вони мали місце), т.п.
У строк не пізніше 1 дня після випуску замовлення з митного терміналу України в м. Чернігів замовник зобов`язується укласти з виконавцем договір купівлі-продажу або прийняти замовлення акту приймання-передачі.
Сторони встановили, що за фактом укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу або підписання сторонами акту приймання-передачі цей договір буде кваліфікований як виконаний належним чином.
Згідно з п. 4.1 Договору сторони встановили, що доручення замовника вважається виконаним виконавцем належним чином у разі, якщо доставлений транспортний засіб відповідає акту узгодження купівлі транспортного засобу та переданий у технічно справному і придатному до експлуатації стані з урахуванням його нормального зносу, за відсутності неузгоджених сторонами пошкоджень.
Відповідно до копії довіреності від 13 грудня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Скрипкою О.О., зареєстрованою в реєстрі за № 1419, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 придбати (купити), в тому числі і за кордоном України (в будь-якій державі світу) на його ім`я за будь-яку ціну, на умовах та на власний розсуд представника, будь-який транспортний засіб, будь-якої марки, моделі, року випуску та перегнати його в Україну, з правом проведення митного оформлення та правом вивозу його з митної території і експедирування на територію України, зареєструвати транспортний засіб на його ім`я в установленому порядку
Із копії заяви від 06 березня 2025 року, засвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Скрипкою О.О., зареєстрованою в реєстрі за № 218, вбачається, що ОСОБА_1 скасував довіреність на право придбання на його ім`я автомобіля, посвідчену приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Скрипкою О.О. 13 грудня 2024 року, видану ним на ім`я ОСОБА_3 . Реєстраційний запис внесено до Єдиного реєстру довіреностей (а.с. 14, 15)
Відповідно до копії талону-повідомлення заяву ОСОБА_1 за реєстраційним № 435 зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події
01 липня 2025 року ОСОБА_1 звертався із письмовою заявою до ФОП ОСОБА_2 про повернення йому грошових коштів, які ФОП ОСОБА_2 отримала, що підтверджується особистим її підписом (а.с. 20).
12 серпня 2025 року представником позивача адвокатом
Березовським О.Д. на три різні адреси ФОП ОСОБА_2 направлено претензії з вимогою повернення сплачених за договором коштів у сумі 5 000 доларів США (а.с. 22-23, 24, 25-26, 27, 28-29, 30).
Із листа слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від
ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний потерпілим. Цивільний позов у межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_1 не подавався.
ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно з положеннями ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно зі ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положеннями ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частина 1 ст. 545 ЦК України встановлює, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року в справі № 500/5194/16, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Закріплений у ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання з постачання транспортного засобу на замовлення позивача не виконала, грошові кошти, отримані нею особисто в якості гарантійного внеску за автомобіль, не повернула, факт договірних відносин не спростувала, в досудовому порядку на звернення позивача із заявою про повернення коштів, особистим підписом підтвердила отримання заяви, проте ніяких дій щодо повернення не вчинила, тому суд вважає за необхідне розірвати укладений 13 грудня 2024 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 договір постачання транспортного засобу та стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові коштів в сумі 5 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день постановлення рішення становить 211 406 гривень.
V. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а тому при ухваленні судом остаточного рішення у справі судовий збір підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 2 114 гривні 06 копійки.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги №27-2025/ц від 28 липня 2025 року адвокатом Березовським О.Д. (а.с. 31-33).
Відповідно до копії акту прийому-передачі грошових коштів згідно договору № 27-2025/ц про надання правничої допомоги від 28 липня
2025 року, вартість послуг адвоката Березовського О.Д. становить 15 000 гривень (а.с. 36).
Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263, 264-265, 268, 280-288 ЦПК України, статтями 526, 527, 530, 533, 611, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору постачання транспортного засобу та стягнення коштів задовольнити.
Розірвати укладений 13 грудня 2024 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір постачання транспортного засобу з Європи на замовлення.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 доларів США, за курсом НБУ на день виконання рішення.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі в розмірі 2 114 гривні 06 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи .
Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Суддя Р.М. Топіха