Справа № 496/5850/24
Провадження № 2/496/1364/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Сурженко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на частину будматеріалів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пісок Вознисеньский 50 т х 600 грн = 32500 грн; щебінь фракція 5*20 22 т х 650 грн = 14300 грн; цемент 10 т х 4200 грн = 42000 грн; вартість доставки 16 х 600 грн = 9600 грн; камінь ракушняк 3500 шт. х 35 грн = 122500 грн; цегла 3400 шт. х 9.50 грн = 32300 грн; газобетон 3 м-3 х 2800 грн = 8400 грн; клей церозіт 1 т х 10400 грн = 10400 грн; ліс будівний 28 м-3 х 8800 грн = 246400 грн; металочерепиця 180 м-2 х 278 = 50040 грн; металопрофіль 40 м-2 х 180 грн = 7200 грн; труба 40 мм 45 м х 292 = 13140 грн; гіпсокартон 30 листів х 349 = 10470 грн; пінопласт 40 м-2 х 91 грн = 3640 грн; вікна пластикові 2 шт. х 3400 грн = 6800 грн; двері міжкімнатні 4 шт. х 5000 грн = 20000 грн; двері вхідні 1 шт. х 15000 грн = 15000 грн; котел газовий 1 шт. х 4000 грн = 4000 грн; радіатор сталевий 6 шт. х 2500 грн = 15000 грн; метал «арматура» 2 т х 35550 грн = 71100 грн, а також визнати за ним витрат, понесених при погрузці та укладки зазначених будматеріалів, які склали 250000 грн, посилаючись на те, що усі вище перелічені будматеріали та роботи були використані та виконані в процесі реконструкції будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , під час їх з відповідачкою спільного проживання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони, позивач та відповідачка, перебували у шлюбі з 17.05.2005 року по 18.05.2022 рік, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського міського управління юстиції в Одеській області № 195985 серії № 1-ЖД від 17.05.2005 року. 18.05.2022 року шлюб між ними розірваний, про що свідчить рішення Біляївського районного суду Одеської області. У період перебування у шлюбі ними була здійснена прибудова до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок отримано ОСОБА_2 в подарунок від ОСОБА_3 07.05.2008 року, що підтверджується договором дарування ВКО № 105057, виданим приватним нотаріусом Біляївського нотаріального округу Одеської області Кушпиль С.М. Загальна площа будинку складала 62,9 кв.м, житлова 38,5 кв.м. та надвірні споруди, а саме гараж, літня кухня та 3 сараї, вартістю 37943 грн. За час спільного проживання ними був реконструйований будинок. Під час реконструкції 2 сараї, літня кухня та гараж було знесено та прибудовано 119,8 кв.м, про що свідчить технічний паспорт, виготовлений ФОП ОСОБА_4 29.04.2022 року. Вартість будинку станом на 10.08.2022 рік склала 893277 грн, що підтверджується звітом про визначення оціночної вартості будинку за адресою: АДРЕСА_2 , проведеної ПП «УКРЛЕНД». Вартість поліпшення склала 893277 - 37943 = 855344 грн. Підтвердженням того, що подружжя здійснювали прибудову за час шлюбу свідчить договір позики № , та договір позики RO№ 51.0043113 загальною сумою 8000 доларів США, які за час шлюбу були погашені. Факт прибудови можуть підтвердити свідки-будівельники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та багато інших свідків мешканців с. Дачне. Будівельні матеріали, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: пісок Вознисеньский 50 т х 600 грн = 32500 грн; щебінь фракція 5*20 22 т х 650 грн = 14300 грн; цемент 10 т х 4200 грн = 42000 грн; вартість доставки 16 х 600 грн = 9600 грн; камінь ракушняк 3500 шт. х 35 грн = 122500 грн; цегла 3400 шт. х 9.50 грн = 32300 грн; газобетон 3 м-3 х 2800 грн = 8400 грн; клей церозіт 1 т х 10400 грн = 10400 грн; ліс будівний 28 м-3 х 8800 грн = 246400 грн; металочерепиця 180 м-2 х 278 = 50040 грн; металопрофіль 40 м-2 х 180 грн = 7200 грн; труба 40 мм 45 м х 292 = 13140 грн; гіпсокартон 30 листів х 349 = 10470 грн; пінопласт 40 м-2 х 91 грн = 3640 грн; вікна пластикові 2 шт. х 3400 грн = 6800 грн; двері міжкімнатні 4 шт. х 5000 грн = 20000 грн; двері вхідні 1 шт. х 15000 грн = 15000 грн; котел газовий 1 шт. х 4000 грн = 4000 грн; радіатор сталевий 6 шт. х 2500 грн = 15000 грн; метал «арматура» 2 т х 35550 грн = 71100 грн. Разом: 624540 грн. Крім того, витрати понесені при погрузці, розгрузці, укладки будівельних матеріалів склали 250000 грн. Всі вище зазначені будівельні матеріали знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та використані для поліпшення вище зазначеного будинку. Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу поліпшення будинку. Оскільки, поліпшення було здійснено позивачем та відповідачкою в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач мав намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним 1/4 частки поліпшення в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, відповідачка відмовляється. Так як поліпшення не введені в експлуатацію та відповідач відмовляється поділити вищезазначене майно в натурі, виділити частку будматеріалів позивача не є можливим, тому позивач змушений змінити позовні вимоги та визначити за ним частину будматеріалів та частину витрат при погрузці, розгрузці, укладки будівельних матеріалів.

Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

Відповідачка та її представник до судового засідання не з`явилися, але від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позовної заяви заперечують в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції та не заявлено клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 17 травня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10).

Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.03.2022 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 11).

Відповідно до договору дарування № 1070 від 07.05.2008 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та складається в цілому з одного житлового черепашникового будинку під літ. «А», загальною площею 62,90 кв.м, житловою площею 38,50 кв.м, та надвірних споруд: під літ. «Б» - гараж, під літ. «В» - літня кухня, під літ. «Г» - сарай, під літ. «Д» - сарай, під літ. «Е» - сарай, під № 1 - огорожа, що розташовані на земельній ділянці площею 0,12 га, яка належить Дачненській сільській раді Біляївського району Одеської області та закріплена за дарувальником для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами (а.с. 12).

Згідно з технічним паспортом від 29.04.2022 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 значаться такі об`єкти: під літ. «А» - житловий будинок, під літ. «Г» - сарай, під літ. «Д» - сарай, під № 1-3 - огорожа. Дозвільних документів на реконструкцію житлового будинку літ. «А», прибудову літ. «а», літ. «а1» не надано (а.с. 29-31).

Відповідно до звіту ПП «УКРЛЕНД» про визначення оціночної вартості житлового будинку, загальною площею 182,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що станом на 10.08.2022 року вартість будинку складає 893277 грн (без врахування ПДВ) (а.с. 19-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка вважається майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування (ч. 1 ст. 57 СК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України).

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

В судовому засіданні встановлено, що частина житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_3 не прийнята в експлуатацію, тобто є об`єктом незавершеного будівництва.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Позивач на підтвердження понесених витрат, які, на його думку, були спрямовані на реконструкцію житлового будинку, долучив до матеріалів справи договір про надання споживчого кредиту № від 04.07.2013 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 на суму 22401 грн 12 к. (а.с. 50-57).

Позивач в позовній заяві стверджує, що зазначені кредитні кошти були використані для виконання будівельних робіт та закупівлі матеріалів, необхідних для проведення реконструкції.

Разом з тим, суд критично оцінює даний доказ та не може визнати його належним і допустимим підтвердженням фактичного понесення саме цих витрат на реконструкцію будинку. З аналізу умов наведеного кредитного договору вбачається, що кредит було надано позивачу на споживчі цілі та для оплати послуг продавців, без будь-якої конкретизації щодо цільового призначення кредиту саме на проведення будівельних чи ремонтних робіт.

Сам факт отримання кредитних коштів на загальні споживчі потреби не свідчить про їх використання на реконструкцію житла. Позивачем не надано жодних додаткових доказів, які б підтверджували фактичне направлення цих коштів на придбання будівельних матеріалів, оплату роботи підрядників чи інші витрати, безпосередньо пов`язані з реконструкцією об`єкта. В матеріалах справи відсутні товарні чеки, накладні, акти виконаних робіт, квитанції чи інші документи, які б підтверджували цільове використання кредиту.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги у частині визнання витрат на реконструкцію житлового будинку є недоведеними та не підлягають задоволенню. Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факту проведення будь-яких будівельних чи ремонтних робіт, не надав доказів придбання будівельних матеріалів, документів щодо їх вартості, обсягу та джерела фінансування. Наданий договір споживчого кредиту не свідчить про цільове використання коштів на реконструкцію будинку та не встановлює зв`язку між отриманням кредиту та фактичним проведенням робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави Україна у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із тим, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позовних вимог, а тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 372 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 95, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 05.11.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра