єдиний унікальний номер справи 531/2218/25
номер провадження 2/531/1025/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 грудня 2025 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Фисун Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Нагорної О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

стислий виклад позиції позивача.

У вересні 2025 року позивачка, через свого представника звернулась до суду з позовом про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач ОСОБА_3 має сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком якого є відповідач ОСОБА_4 . Сторони по справі у період з вересня 2023 по квітень 2024 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Проте, після підтвердження відомостей про вагітність позивача, відповідач перервав їхні відносини, а після народження дитини відмовився офіційно визнавати батьківство. Через вказані події, при реєстрації народження у свідоцтві про народження ОСОБА_6 в графі «батько» зазначено: « ОСОБА_7 », запис здійснено зі слів матері на підставі ст.135 СК України. Оскільки на момент народження сина позивачка не перебувала у шлюбі, прізвище дитини було вказано за матір`ю. Станом на дату подання заяви відповідач визнавати сина не бажає, допомоги у вихованні та догляді не надає.У зв`язку з цим, просить визнати ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису №01 від 07.01.2025р. про народження ОСОБА_5 , зазначити батьком дитини: ОСОБА_4 , змінити по батькові дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Позиції учасників судового провадження.

У судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 , які позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи вважають не доцільним, зазначили, що це призведе до затягування розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 в установлений судом строк відзив на позов не направив, причини неявки в судове засідання не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подавав.

Представник третьої особи Карлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, просять прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 17 вересня 2025 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 21).

Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.38).

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних мотивів.

Судом установлено, що ОСОБА_5 народився

ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками зазначено: батько- ОСОБА_7 , мати ОСОБА_3 , що підтверджуєтьсяпідтверджується копією свідоцвта про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №5 вбачається, що 07 січня 2025 року до реєстру внесено запис за № 1 про народження дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердити той факт, що позивач ОСОБА_3 протягом 2023 -2024 років проживала разом з відповідачем ОСОБА_4 , вели спільне господарство, інших стосунків у неї не було. Чи визнає відповідач ОСОБА_4 себе батьком дитини ОСОБА_3 вони не знають, але ніколи не чули від нього, щоб він це заперечував.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Слід зазначити, що одним із доказів про наявність кровного споріднення між ймовірними батьками та дитиною є експертиза ДНК, яка на основі вивчення набору хромосом батьків і дитини може підтвердити походження дитини від конкретних батька та/або матері.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», неодноразово в своїх рішеннях зауважував, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. (рішення у справі «Калачова проти росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Оскільки судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза по справі не проводилась, а тому підстави для категоричного висновку для визнання батьківства відповідача відсутні. Свідчення свідків, на які позивачка та її представник посилаються як на підтвердження заявлених вимог про визнання батьківства ОСОБА_4 щодо малолітнього ОСОБА_5 не дають можливості поза розумним сумнівом зробити висновок, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інших доказів щодо батьківства відповідача ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачкою не подано.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не доведено батьківства ОСОБА_4 по відношенню до дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому у задоволенні позову про визнання батьківства слід відмовити.

Вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів є похідними вимогами та можуть бути задоволені у разі задоволення основного позову.

З урахуванням викладеного, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 12 грудня 2025 року.

Суддя Л.С.Фисун