ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1187/24 Головуючий суддя І інстанції Семенова Я. Ю.
Провадження № 22-ц/818/3004/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення плати за користування житлом
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Картавих Марини Ігорівни на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 рок у справі № 643/1187/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання спільного майна,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Боженко Г.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь частину витрат на утримання спільної квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 32 943,05 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , в якій частка позивача становить 36/54, частка відповідача - 18/54. Позивач є власником зазначеної 36/54 частки у квартирі з 02.10.2008 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Московського районного суду.

Вказав, що відповідач є власником зазначеної 18/54 частки у квартирі з 16.07.2015 на підставі договору дарування, що позивач підтверджує інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.08.2023. Посилався, що він, ОСОБА_1 , зареєстрований і проживає у вказаній квартирі один з 2008 року та вимушений повністю сплачувати всі рахунки за комунальні послуги, утримувати квартиру виключно за свій рахунок. Відповідач відмовляється нести свою частку витрат в утриманні квартири.

Зазначив, що витрати на утримання спільного майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з 16.07.2015 він обраховує таким чином. Згідно з довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг дільниці №30 КП «Жилкомсервіс» у період з 01.01.2015 по 01.07.2023 по квартирі за вказаною адресою була нарахована оплата за житлово-комунальні послуги в сумі 14685,94 грн, субсидія - 4011,82 грн, зміни -1016,28 грн, відповідно, як на думку позивача, до сплати 14685,94-4011,82-1016,28 = 9657,84 грн. Позивач віднімає період з 01.01.2015 по 01.08.2015, за який відповідач ще не була власником частки квартири, що обраховує таким чином: 97,28х7-(232,99+58,28+54,36-38,76) -9,17-8,93=355,99 грн. 9657,84- 355,99 = 9301,85 грн.

Отже, за період з 01.08.2015 по 01.07.2023 за житлово-комунальні послуги сума до сплати становить 9301,85 грн, а тому частка відповідача у витратах за житлово-комунальні послуги становить 9301,85:54х18=3100,62 грн, яку він просив стягнути з відповідача на його користь.

Витрати на оплату за послуги з теплопостачання (опалення та постачання гарячої води) позивач обрахував згідно з довідкою про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання від 07.11.2023. Посилався, що борг станом на 01.08.2015 становить 4147,02 грн. За період з 01.08.2015 по 31.12.2021 сплачено позивачем 34 185,22 грн, заборгованість станом на 01.01.2022 становить 21210,34 грн. Нараховано за період з 01.08.2015 по 31.12.2021 21210,34+ 34185,22- 4147,02=51248,54 грн. Розрахунок за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 з постачання теплової енергії: борг станом на 01.01.2022 становить 21210,34 грн. За період з 01.01.2022 по 30.09.2023 сплачено позивачем 647,69 грн. Заборгованість станом на 30.09.2023 становить 39 258,53 грн. Нараховано за період з 01.08.2015 по 31.12.2021: 39258,53+ 647,69- 21210,34=18695,89 грн. Розрахунок за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 з постачання гарячої води: за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 сплачено позивачем 271,97 грн, заборгованість станом на 30.09.2023 становить 2826,72 грн. Нараховано за період з 01.08.2015 по 31.12.2021: 2826,72+ 271,97=3098,69 грн. Загалом 51248,54+18695,89+3098,69=73043,12 грн. Відповідно частка відповідача у витратах за теплопостачання становить 73043,12 : 54 х 18 = 24347,71 грн.

Витрати на оплату постачання холодної води та водовідведення позивач обґрунтовує відомостями довідки про постачання холодної води та водовідведення від 07.11.2023. Розрахунок за період з 01.08.2015 по 31.10.2023: 6827,47+8070,76-441,48-525,95=13930,80, де 6827,47 - заборгованість станом на 31.10.2023, 8070,76 - оплачено за період з 01.08.2015 по 31.10.2023, 441,48 - заборгованість станом на 01.01.2015, 525,95 (75,59*3+74,07+75,76+72,03+77,32) - нарахування за період з 01.01.2015 по 31.07.2015. Відповідно, як на думку позивача, частка відповідача у витратах за постачання холодної води та водовідведення становить 13930,80 : 54 х 18 = 4643,60 грн. Витрати на оплату рахунків за спожитий природний газ позивач обраховує згідно з довідкою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про нарахування за спожитий природній газ за період з 05.2022 по 10.2023, що становить 491,82 грн. Частка відповідача у витратах за спожитий природній газ, як про це зазначає позивач, становить 491,82 грн : 54 х 18=163,94 грн.

Витрати на оплату рахунків за спожиту електроенергію позивач обраховує згідно з довідкою ПрАТ «Харківенергозбут» від 16.08.2023, зазначає, що поточний борг станом на 06.08.2023 становить 2061,55 грн. Частку відповідача у витратах за постачання електроенергії позивач визначає у розмірі 2061,55 : 54 х 18 = 687,18 грн.

Загалом частку витрат відповідача ОСОБА_2 на утримання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить позивачу та відповідачу, позивач визначає у такому розмірі: витрати за житлово-комунальні послуги - 3100,62 грн, витрати за послуги з теплопостачання - 24 347,71, витрати за постачання холодної води та водовідведення - 4643,60, витрати за спожитий природний газ - 163,94 грн, витрати за спожиту електроенергію - 687,18 грн. Разом: 3100,62 + 24347,71 + 4643,60 + 163,94 + 687,18 = 32943,05 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь загальну суму витрат на утримання спільної квартири за вказаною вище адресою в розмірі 32 943,05 гривень.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Картавих Марина Ігорівна подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказано, що позивачу та відповідачці на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , а саме позивачу належить 36/54 частки квартири, а відповідачці - 18/54. Відповідачка набула право власності на вказану частку квартири 16.07.2015р. З цього часу відповідачка участі в утриманні квартири не приймає, весь тягар витрат на утримання квартири, зокрема витрат на житлово-комунальні послуги, несе позивач. В своєму позові ОСОБА_1 надав детальні розрахунки витрат на утримання спільної з відповідачкою квартири відповідно до розміру її частки. Ці розрахунки були зроблені на підставі відомостей про нарахування та оплату за житлово-комунальні послуги, наданих постачальниками послуг, а саме житлово- комунальних послуг по утриманню будинку КП «Жилкомсервіс», послуг з теплопостачання та гарячої води КП «Харківські теплові мережі», послуг з водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал», послуг з газопостачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та послуг з електропостачання ПрАТ «Харківенергозбут».

Зауважено, що усвоєму відзиві відповідач не заперечує той факт, що вона не приймала участі в утриманні спільної квартири, а саме не сплачувала комунальні послуги. Відповідачка вважає, що оскільки вона не зареєстрована в цій квартирі, не споживає комунальні послуги в ній, то вона не повинна нести витрати по сплаті комунальних послуг в цій квартирі. Тобто відповідачка визнала та не заперечувала той факт, що вона оплату за комунальні послуги за адресою АДРЕСА_2 не здійснювала. Як вбачається з довідок комунальних підприємств, які були надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, за адресою знаходження квартири, яка належить позивачу та відповідачці, проводилась частково оплата за комунальні послуги та існує заборгованість за їх сплату. Як зазначалось позивачем у позові, він є пенсіонером та окрім пенсії інших доходів не має, розмір пенсії є замалим, тому самостійно здійснювати оплату за комунальні послуги в повному обсязі він не має можливості. Саме тому утворилась заборгованість за комунальні послуги, яка повинна бути погашена як самим позивачем, так і відповідачкою, як співвласницею квартири.

Вказане вище суд першої інстанції до уваги не прийняв, що призвело до невідповідності його висновків про недоведеність того, що саме позивачем проводиться оплата за комунальні послуги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено, що здійснені оплати комунальних послуг були здійснені саме ним.

Суд апеляційної інстанції не повністю погоджується з таким висновком суду.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.07.2024 з Реєстру територіальної громади міста Харкова, за адресою - АДРЕСА_2 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.02.2024 з Реєстру територіальної громади міста Харкова, за адресою - АДРЕСА_3 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 39).

Як вбачається з копії ухвали Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2008 року, постановленої у справі № 2-1020/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поновлення порушеного права та виділу частки із спільної часткової власності, визнано мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за якою: сторони визначили, що їх частки у праві власності на майно - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визначаються та розподіляються таким чином: ОСОБА_3 є власником 18/54 частини (частки) у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є власником 36/54 частини (частки) у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Частки у наведеному вище майні сторонами не оспорюються, не виділяються в натурі, а майно не підлягає поділу. ОСОБА_3 відмовляється від поданого позову до ОСОБА_1 про поновлення порушеного права, проведення виділу частки в спільному майні, а ОСОБА_1 визнає позов в частині усунення перешкод в користуванні вищенаведеною квартирою. Сторони зобов`язуються взаємно не чинити перешкод у користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Сторони зобов`язуються оформити всі необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи і продати квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , будь-якій третій особі, розподіливши кошти, отримані від продажу квартири між собою пропорційно часткам у праві власності на наведену вище квартиру. Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поновлення порушеного права та виділу частки із спільної часткової власності - закрито, у зв`язку з визнанням мирової угоди судом (а.с. 48-51).

З копії договору дарування частини квартири від 16 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мустафаєвою Е.Б., зареєстровано в реєстрі за №996, вбачається, що ОСОБА_3 безоплатно передав (подарував) у власність ОСОБА_2 належні йому 18/54 частин квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 прийняла у дар вищевказану частину квартири (а.с. 52-55).

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №343812492 від 23.08.2024, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , розмір частки 36/54, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02.10.2008, та ОСОБА_2 , розмір частки 18/54 на підставі договору дарування частини квартири від 16.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мустафаєвою Е.Б. (а.с. 46-47).

Як убачається з копії судового наказу, виданого Московським районним судом м.Харкова 20.12.2021 за заявою ПрАТ «Харківенергозбут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 1858,76 гривень за період з 01.01.2019 по 30.11.2021 (а.с. 124).

Згідно з довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг дільниці №30 КП «Жилкомсервіс», за адресою - АДРЕСА_2 , за якою на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 , заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2015 по 01.07.2023 становить суму 4145,92 гривень (а.с. 23-24).

Відповідно до довідки про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, що надавалися за адресою - АДРЕСА_2 , за якою на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 , заборгованість за послугу з теплопостачання станом на 10 місяць 2023 року становить суму 40 716,35 гривень, за послугу з постачання гарячої води станом на 10 місяць 2023 року - 3070,61 гривень (а.с. 25-27).

Із зведеної картки абонента ОСОБА_1 , наданою КП «Харківводоканал», вбачається, що за адресою - АДРЕСА_2 , за якою на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_3 , заборгованість за надані КП «Харківводоканал» послуги станом на жовтень 2023 року становить суму 6 827,47 гривень (а.с. 28-31).

Відповідно до довідки про нарахування та оплати за природний газ за відповідні періоди постачання природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України», за період з травня 2022 року по жовтень 2023 року заборгованість за послуги з постачання природного газу за адресою - АДРЕСА_2 , з відповідним присвоєним одним рахунком № НОМЕР_4 , становить 391,82 гривень (а.с. 32-33).

З довідки абоненту, виданої ПрАТ «Харківенергозбут», за адресою - АДРЕСА_2 , за якою на ім`я ОСОБА_4 відкрито особовий рахунок НОМЕР_5 , за період з 28.01.2019 по 29.10.2022 має місце заборгованість в сумі 2061,55 гривень (а.с. 34).

Як убачається з листа від 10.07.2024 ПАТ «Харківміськгаз», скерованого на адресу Московського районного суду м. Харкова на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, за адресою - АДРЕСА_2 , в АТ «Харківміськгаз» було відкрито 1 особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 . Постачальником природного газу з 12.03.2017 по 30.04.2022 було ТОВ «Харківгаз збут», а з 01.05.2022 по теперішній час є ТОВ «ГК «Нафтогаз України», таким чином, для отримання інформації щодо нарахувань та оплати за природний газ потрібно звернутися до постачальників природнього газу (а.с. 160).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги

з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

При цьому тлумачення вказаної статті свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в квартирі. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб`єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб`єктом, а не для управління, утримання та збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності.

Саме такі правові висновки щодо змісту вказаної норми ст. 360 ЦК України були висловлені у постанові КЦС ВС від 20 червня 2018 року у справі № 725/3790/16-ц, на які покликалася представниця відповідачки у відзиві на позов. Суд першої інстанції помилково, без наведення відповідних мотивів свого рішення, та з порушенням ч. 4 ст. 263 ЦПК України не взяв до уваги вказані правові висновки касаційного суду, які є релевантними за обставинами справи, які виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції враховує у даній справі.

До аналогічного висновку дійшов КЦС ВС у постановах від 17 травня 2023 року у справі № 636/3459/19, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, в яких відповідно до ст. 360 ЦК України у поєднанні з нормою ст. 544 ЦК України вказав, що у разі наявності у співвласника обов`язку по сплаті комунальних послуг, які можуть виникати на підставі відповідно договору чи закону (проживання у відповідній квартирі та споживання відповідних комунальних послуг) у співвласника виникають зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Суд першої інстанції не звернув уваги, що у даній справі відсутні належні та допустимі докази того, що відповідачка була споживачем спірних комунальних послуг. При цьому як убачається з матеріалів справи, позивачем у позовній заяві було зазначено, що він у квартирі проживає один з 2008 року, а відповідач є власником квартири у розмірі 18/54 частки та у квартирі не проживає. Даний факт визнається також відповідачкою у відзиві на позовну заяву, відтак, відповідачка послугами житлово-комунальних послуг КП «Жилкомсервіс», опалення та постачання гарячої води, постачання холодної води та водовідведення, електропостачання та газопостачання не користувалася.

Оскільки вказані норми матеріального права не передбачають виникнення у відповідачки обов`язку сплачувати за комунальні послуги, які вона не споживала згідно закону чи договору, тому колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог, а не внаслідок недоведеності сплати цих послуг позивачем, як помилково вирішив суд першої інстанції.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи, суд помилився із застосуванням норм матеріального та процесуального права, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити мотиви відмови у задоволенні позову, виклавши їх у редакції мотивувальної частини цієї постанови.

Передбачених у ст. 141 ЦПК України підстав для перерахунку судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Картавих Марини Ігорівни- задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року- змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, виклавши їх в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 15 грудня 2025 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.