Справа № 392/2417/25
Провадження № 2/392/1443/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 листопада 2025 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Назаренко К. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2 , відповідача 2: ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування та скасування рішень про державну реєстрацію,

У С Т А Н О В И В:

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у цивільній справі встановлено, що вона подана до суду без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач копій позовної заяви та всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів, не надав.

Ч. 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 4, п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 3'028 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1'211,20 грн.

Судом встановлено, що заявлених немайнових позовних вимог у прохальній частині позовної заяви вказано дві, а саме: визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. А тому позивач має сплатити судовий збір за кожну із вимог (постанова Верховного Суду від 18.09.2023 у справі № 758/5118/21), що складає 2422,40 грн.

Позивач долучив до позову копію 1 платіжної інструкції, згідно якої сплачено 1'211,20 грн судового збору.

За зверненням суду у даній справі вжито заходів щодо надання чіткої та детальної інформації про зарахування судового збору до державного бюджету згідно з поданими позивачем платіжними документами.

З довідки щодо зарахування судового збору встановлено, що під час перевірки зарахування судового збору до Державного бюджету України, не вдалося сформувати виписку про підтвердження зарахування судового збору, оскільки платіжний документ, що містяться в поданих матеріалах, вже внесений до автоматизованої системи документообігу суду по іншій справі ЄУН 392/604/25. В ОСК на справу за ЄУН 392/2417/25 встановлено позначку «Враховано раніше». Тобто, даний судовий збір був сплачений у іншій справі, з ішими позовними вимогами та врахований сплаченим саме по іншій справі. Законом не передбачено можливості враховувати ще раз судовий збір, сплачений у інших справах. Якщо виникають питання надмірної сплати чи повернення судового збору, вони вирішуються за клопотаннями платника ухвалами суду саме у тих справах, в яких він був сплачений, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Також дана платіжна інструкція не могла б бути врахована як належний доказ сплати судового збору і з інших підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Постановою правління НБУ від 29.07.2022 № 163 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція). Пунктом 37 Розділу ? Інструкції встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити обов?язковий реквізит - призначення платежу. Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31.05.2018 у справі № 922/496/17 та у постанові від 19.01.2019 у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Також, згідно роз`яснень, наведених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Проте, у копії згаданої платіжної інструкції у реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «101;;22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) ОСОБА_1 , 03.2025». При цьому, прізвище відповідачів, до яких позивач звертається з позовними вимогами, в них не вказане.

Отже інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу позову до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачем сплачено судовий збір, відсутня. Тому суд дійшов висновку, що додані позивачем платіжні інструкції не є належним доказом сплати судового збору за даним позовом.

Тож позивачу необхідно надати докази підтвердження сплати судового збору у даній справі у відповідності до уточненої кількості позовних вимог немайнового характеру.

Згідно ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

При цьому, суд зазначає, що у справі про визнання недійсним фраудаторного правочину можуть бути залучені треті особи, які не є безпосередніми сторонами правочину, але мають певні права чи інтереси, пов`язані з ним.

Предметом спору у даній позовній заяві є визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки нотаріуси несуть відповідальність за відповідність закону документів, що посвідчуються ними (абз. 5 ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат»), очевидно, що визнання недійсними посвідчених ними документів з підстав невідповідності законодавству можуть вплинути на їх інтереси. Окрім того, їх правова позиція щодо спорів у цій категорії справ, має значення для суду. Разом з тим, позивачем до участі у справі не залучено приватного нотаріуса, яким посвідчено договір дарування земельної ділянки.

Скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень тягне за собою наслідки для державних органів, органів місцевого самоврядування та їх установ, що будуть вносити відповідні відомості до державних реєстрів. Таким чином рішення у справі торкається і їх інтересів. Для суду важлива їх думка щодо належного формулювання судового рішення у випадку задоволення позову.

За наведених обставин, позивачу необхідно вказати належний склад сторін, інших учасників справи та забезпечити їх інформування відповідно доч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Суд наголошує, що належне формулювання позовних вимог особливо важливе, оскільки, при задоволенні позову, відповідні вимоги наводяться у резолютивній частині рішення суду. Суд не може відступати від вимог, заявлених позивачем в силу принципу диспозитивності та меж судового розгляду (ст. 13 ЦПК). Тому, якщо позовні вимоги зазначені нечітко, незрозуміло чи суперечать закону, вони підлягають уточненню.

Суд, дослідивши прохальну частину позову, дійшов висновку, що позовні вимоги сформульовані неоковирно, нечітко, а подекуди і незрозуміло. Очевидним є те, що вимоги виписувалися шляхом копіювання даних з державних реєстрів, без необхідної корекції для приведення їх змісту у належну форму. В абзаці 1 прохальної частини вказано: "Визнати недійсним договір дарування укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 а Миколаївна серія та номер: 425, посвідчений 24.11.2020 року, приватним нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Ковальовою О. О. …."

Якщо прізвище дарувальника (ймовірно) вказано у правильному відмінку, то прізвище обдарованої чомусь наводиться у називному. Незрозуміло, чому ОСОБА_3 має серію та номер: 425, так само незрозуміло - 425 це номер чи все ж серія?

В абзаці другому прохальної частини вказано: «Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:..., земельна ділянка кадастровий номер... АДРЕСА_1 ». З формулювання прохання можна довідатися реквізити рішення про державну реєстрацію та про об`єкт, якої воно стосувалося. Однак абсолютно незрозуміло яких саме прав і обтяжень стосується оспорюване рішення про реєстрацію це рішення про реєстрацію застави, сервітуту чи купівлі продажу?

Хаотичне і невідповідне вживання відмінків, розділових знаків та формулювань унеможливлює належне формулювання рішення суду, у випадку задоволення позову. Отже такі позовні вимоги суперечить закону і підлягають уточненню. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Тож вимога п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України є невиконаною, позовні вимоги належним чином не сформульовані.

Враховуючи викладене,позовну заяву, на підставі ст. 185 ЦПК України слід залишити без руху, як таку, що подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, що вказані в мотивувальній частині ухвали суду у десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К. П. НАЗАРЕНКО