Провадження №2/932/2283/23
УХВАЛА

іменем України

11.12.2025 місто Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участі секретаря судового засідання Щербаченко А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання її доньки ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши її на утриманні та вихованні позивача.

Відповідач пред`явив зустрічний позов, в якому просив визначити місце проживання доньки з ним, залишивши дитину на його утриманні та вихованні.

Справа перебувала в провадженні іншого складу суду, ухвалою якого від 06.09.2023 відкрите провадження у справі. Ухвалою від 03.02.2025 зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним.

На момент надходження справи на розгляд поточному складу суду 01.07.2025 дитина ОСОБА_5 , щодо визначення місця проживання якої пред`явлені позови її батьками, досягла 14-річного віку.

В підготовчому засіданні судом поставлене на обговорення питання закриття провадження у справі на підставі ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України.

Представник позивача зауважила, що відомості про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання дитини відсутні, відповідач не має власного житла, а позивач мешкає у власній квартирі. Також відповідач не має стабільного офіційного доходу, відносно нього наявне виконавче провадження, то ж питання визначення місця проживання дитини для позивача актуально.

Відповідач та його представник зазначили, що всі наведені представником позивача обставини існували на момент пред`явлення первісного позову та докази їхнього існування натепер відсутні. Не заперечували проти закриття провадження у справі.

Присутня в залі суду дитина ОСОБА_5 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 їй виповнилося 14 років та вона бажає самостійно вирішити, з ким з батьків буде проживати.

Вислухавши учасників справи та вивчивши її матеріали, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з таких підстав.

Згідно зі ст.129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Так, нормами чинного цивільного законодавства, зокрема, главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч.3 ст.29 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

Частиною першою ст.161 СК України визначено, що у разі, якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Отже, положення статті 161 СК України щодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини стосуються лише малолітніх дітей, тобто тих, які не досягли чотирнадцятирічного віку.

Частиною третьою ст.160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п.18 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Отже, з системного аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що пред`явлення до суду вимоги одним із батьків щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини (тобто тієї, яка досягла 14-річного віку) не передбачено нормами чинного законодавства. Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №344/16920/16-ц та від 25.01.2018 у справі №537/5119/15-ц.

Оскільки провадження у цій справі відкрите до досягнення дитиною 14-річного віку, і за цей час справа не вирішена по суті попереднім складом суду, а наразі дитина набула право самостійно обирати місце свого проживання, в судовому порядку не підлягають вирішенню вимоги про визначення місця проживання дитини в даній справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №800/559/17, від 03.04.2018 у справі №9901/152/18, від 30.05.2018 у справі №9901/497/18 та від 06.02.2019 у справі №522/12901/17-ц.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у даній справі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.2,19,255,353,354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 11.12.2025 та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: В.С. Салькова