Справа № 544/2458/25
пров. № 2/544/893/2025
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 грудня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Малицької О. Л.

секретаря судового засідання Ралець О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пирятин в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості. Даний позов мотивований тим, що 25.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , згідно якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 44 051,68 грн, на строк 12 місяців. Річні проценти становили 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти становили 1,5% від суми кредиту. Кредитний договір було укладено шляхом підписання позичальником Кредитного договору (індивідуальна частина) № та Паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5199096. Вказані документи, а також Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. 20 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір відступлення права вимоги № 200921, за яким АТ «ТАСКОМБАНК» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідач не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання за кредитним договором. Заборгованість відповідача станом на 12.05.2025 р. становить 63 486,74 грн, з яких: 44 051,68 грн, - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 8,2 грн, - заборгованість по річним процентам; 19 426,86 грн, - заборгованість по щомісячним процентам. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 25.01.2021 року у розмірі 63 486,74 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових повісток. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача також не надходило.

Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.01.2021 ОСОБА_1 підписала заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а.с. 42).

В цей же день між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , згідно якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 44 051,68 грн, на строк 12 місяців. Річні проценти становили 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти становили 1,5% від суми кредиту. Кредитний договір було укладено шляхом підписання позичальником Кредитного договору (індивідуальна частина) № та Паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5199096 (а.с. 41-42).

Користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку (а.с. 14-22).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору про відступлення права вимоги № 200921 від 20.09.2021 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК», ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступає АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні права вимоги до боржників ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», вказаними у реєстрі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року (а.с. 30-37, 46-47).

Відповідно до Повідомлення - вимоги, ОСОБА_1 повідомили про відступлення права вимоги до АТ «ТАСКОМБАНК» та про наявність заборгованості за Кредитним договором № від 25.01.2021 (а.с. 23-24, 29).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що свої зобов`язання перед ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» виконало у повному обсязі, надавши їй кредитні кошти за договором № від 25.01.2021.

Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у справі в повній мірі не виконала, заборгованість не погасила.

При цьому, перехід права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «ТАСКОМБАНК» підтверджено належними доказами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитним договором № від 25.01.2021, борг станом на 12.05.2025 р. становить 63 486,74 грн, з яких: 44 051,68 грн, - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 8,2 грн, - заборгованість по річним процентам; 19 426,86 грн, - заборгованість по щомісячним процентам (а.с. 10-12).

Відносно розрахунку заборгованості наданого позивачем, суд зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.

Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладених між сторонами кредитних договорів такі договори у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.

Доказів повного виконання умов кредитного договору № від 21.12.2020 року та повернення коштів відповідач не надав, що в загальному, свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Проте загальний розмір заборгованості позивачем визначено невірно і такий підлягає перерахунку.

Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

Кредитний договір № від 25.01.2021року укладено на строк користування кредитом 12 місяців з 25.01.2021року по 01.02.2022 року. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, умови пролонгації строку кредитування договір не містить, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за договором позики до 01 листопада 2022 року, що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Як уже зазначалось вище, за кредитним договором № від 25.01.2021року, відповідач отримав кредит у розмірі 44 051,68 гривень на строк 12 місяці із сплатою річних процентів у розмірі 0,01%, що становить 2,53 грн, та сплатою щомісячних процентів 1,5% від суми кредиту, що становить 7 929,36 грн в місяць. Отже, за цим договором позики відповідачка зобов`язана сплатити: тіло кредиту в сумі 44 051,68 грн; річні проценти в сумі 2,53 грн; щомісячні проценти в розмірі 7 929,36 грн, а загальна заборгованість повинна становити 51 983,57 гривень.

При цьому, позивачем було здійснено нарахування відсотків після спливу терміну дії кредитного договору, що призвело до надмірного нарахування відсотків за кредитним договором в сумі 11 503,17 грн.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат на оплату судового збору, суд зазначає, що позивач надав суду докази сплати ним судового збору в сумі 2 422,40 грн (платіжна інструкція № від 12.08.2025 року). Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 1 983,48 грн з розрахунку: 51 983,57 грн х 2 422,40 грн / 63 486,74грн = 1 983,48 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (01032 м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ) заборгованість за кредитним договором № від 25.01.2021, яка становить 51 983 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) гривні 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (01032 м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ) 1 983,48 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: 01032 м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л.Малицька