Справа № 753/6678/21 Провадження № 2/358/66/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», про стягнення коштів за неотриманий товар,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на його користь грошові кошти у розмірі 33 088,00 грн. та судові витрати по справі.

На обґрунтування позову зазначив, що 01.10.2020 року він через мережу Інтернет придбав у відповідача ФОП ОСОБА_3 телевізор Samsung qe55q80tauxua. Придбання товару було здійснено через оформлення споживчого кредиту, у зв`язку з чим між ним та AT «АЛЬФА-БАНК» було підписано Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту та графік платежів № 484149536 від 01.10.2020 року, паспорт споживчого кредиту (далі - Кредитний договір). Крім того, йому було надано лист-зобов`язання AT «АЛЬФА-БАНК» від № 484149536, з якого вбачається, що банком фактично було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 33 088,00 грн. Однак товар він не отримав. Споживчий кредит не був закритий, у зв`язку із чим він був змушений погашати вказаний кредит та сплачувати щомісячну комісію за користування кредитними коштами.

03.12.2020 року він направив відповідачу претензію про повернення коштів, а 13.01.2021 року - направив лист-вимогу, в якій зазначив про розірвання укладеного між ними договору купівлі-продажу, та вказав на вимогу про повернення отриманих відповідачем коштів за неотриманий товар. Однак, відповідачем така вимога була проігнорована, та кошти за товар не повернуті. Станом на 15.03.2021 року ним самостійно у рахунок погашення кредиту сплачено в повному обсязі суму кредиту 33 088,00 грн. Зазначив, що оскільки відповідач у добровільному порядку кошти за договором не повернула, просить стягнути відповідну суму у судовому порядку.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

5 травня 2021 року на виконання вищевказаної ухвали суду позивач ОСОБА_2 подав до Дарницького районного суду Київської області уточнену позовну заяву.

12 травня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва справу передано на розгляд до Богуславського районного суду Київської області за підсудністю.

7 вересня 2021 року ухвалою Богуславського районного суду Київської області позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

6 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. В обгрунтування своїх заперечень вказала, що нею як суб`єктом підприємницької діяльності ФОП на інтернет платформі продаж було розміщено товари для продажу. Через засоби інтернет ОСОБА_2 (номер телефону: НОМЕР_1 ) на адресу: АДРЕСА_1 було замовлено поставку товару телевізора Samsung qe55q80tauxua вартістю 32 599,00 грн. Оформлено замовлення №415948 та документ на поставку від 30.09.2021 року, що був надісланий із товаром на адресу замовлення. Поставка товару була здійснена транспортною організацією «Нова пошта» згідно експрес-накладної 0183 від 01.10.2020 року, розрахункова дата прибуття до м. Києва за вказаною адресою: 2 жовтня 2020 року. Згідно офіційного повідомлення «Нова пошта» товар було доставлено замовнику без зауважень, отримано, оглянуто, сплачено кур`єрську доставку 3 жовтня 2020 року. У жодному документі не вказано адресу замовлення товару, окрім того, що адреса проживання позивача вказана АДРЕСА_2 . Оскільки наявні розбіжності у адресах, відсутні документи, які б підтверджували наявність договірних відносин щодо купівлі-продажу товарів між нею та позивачем, існує розбіжність у сумі товару, так як вона продавала за 32 599,00 грн., а кредит позивачем оформлено на суму 33 088,00 грн., це все свідчить про безпідставність його вимог. Згідно офіційного повідомлення «Нова пошта» від 09.10.2020 року ОСОБА_2 офіційно подав претензію по експрес-накладній 0183, згідно якої було виправлено помилку у документі у зв`язку із відмовою від отримання товару, на яку була надана відповідь про отримання товару та наявність документального підтвердження цього факту в базі даних «Нова пошта». Також до відзиву додала витяг про припинення діяльності як ФОП з 17.06.2021 року.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 14 липня 2022 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта».

6 травня 2024 року ухвалою Богуславського районного суду Київської області підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 04.09.2025 позивач ОСОБА_2 у вступному слові підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача Тарасенко О.М. позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання 14.11.2025 не з`явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності позивача та представника третьої особи.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши подані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для вирішення спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.10.2020 року між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-банк» була укладена угода про надання кредиту № 484149536, на підтвердження чого до позовної заяви додано Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту та графік платежів із АТ «Альфа-банк», підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 5-6 том 1).

За умовами даної угоди № 484149536 позивачу надано споживчий кредит в сумі 33088,00 грн. строком на 12 місяців, дата повернення кредиту 02.10.2021 року.

Згідно з п. 3 Угоди кредит наданий позичальнику для оплати товарів згідно з переліком, що вказаний в листі-гарантії до договору № 484149536 від 01.10.2020 року; розмір - 33 088,00 грн.; спосіб видачі - переказ коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 № НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до листа-зобов`язання № 484149536 споживчий кредит ОСОБА_2 виданий АТ «Альфа-Банк» на придбання у продавця ФОП ОСОБА_3 товару - телевізору Samsung qe55q80tauxua, вартість товару 33,088.00 грн. (а.с. 7 том 1).

Відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» від 10.06.2022 № С-SE 20220610/ НОМЕР_3 позичальник ОСОБА_2 заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 484149536 від 01.10.2020 року не має, кредитний договір закрито (а.с. 153 том 1).

Представником відповідача - адвокатом Тарасенко О.М. у судовому засіданні не заперечувався факт укладення договору купівлі-продажу, проте заперечувались позовні вимоги у зв`язку із їх безпідставністю з посиланням на отримання придбаного товару позивачем як покупцем через послугу кур`єрської доставки ТОВ «Нова Пошта» за експрес-накладною № 0183, товар був оглянутий та прийнятий покупцем без зауважень, повернення товару не зафіксовано із зазначенням прохання відмовити в позові.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Пункт 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.

Таким чином, суд робить висновок, що між позивачем та відповідачем було укладено договір-купівлі продажу товару, а саме телевізора Samsung qe55q80tauxua. При цьому укладений між сторонами за допомогою мережі Інтернет договір купівлі-продажу товару є договором, укладеним на відстані, до якого застосовуються положення ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно матеріалів справи, 3 грудня 2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію про повернення коштів, отриманих за товар. Із претензії вбачається, що ним було здійснено у ФОП ОСОБА_3 замовлення на придбання товару, а саме телевізора Samsung qe55q80tauxua в кредит, у зв`язку з чим ним було оформлено договір споживчого кредиту № 484149536 від 01.10.2020 року, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» перерахував на її розрахунковий рахунок грошові кошти за вказаний товар в розмірі 33 088 грн. Проте товар позивачем не було отримано, про що він повідомляв відповідача листом від 08.10.2020 року. Звернувшись в АТ «Альфа-Банк» з вимогою щодо надання інформації по закриттю кредиту, йому пояснили, що для закриття кредиту необхідно надати до банку відповідні документи та інформацію.

Листом від 08.10.2020 року він вже звертався з вимогою до ФОП ОСОБА_3 надати документи до АТ «Альфа-Банк» для закриття відповідного споживчого кредиту, але остання жодним чином не реагує, та не відповідає. Споживчий кредит не закритий, він змушений його виплачувати, а також платити щомісячні комісії та проценти за користування цим кредитом. Вимагав негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 5-денного терміну з дня отримання претензії, сплатити грошову суму в розмірі 33 088 грн., що була перерахована за товар, за наступними реквізитами: НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ», отримувач ОСОБА_2 (а.с. 8-9 том 1).

12 січня 2021 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу про розірвання договору та повернення коштів за товар, посилаючись на те, що ним було здійснено у ФОП ОСОБА_3 замовлення на придбання товару, а саме телевізора Samsung qe55q80tauxua в кредит, у зв`язку з чим ним було оформлено договір споживчого кредиту № 484149536 від 01.10.2020 року, згідно якого АТ «Альфа-Банк» перерахував на її розрахунковий рахунок грошові кошти за вказаний товар в розмірі 33 088 грн. Проте товар ним так і не отримано, а тому він повідомив відповідача про розірвання усного договору та вимагав повернути йому сплачені кошти у розмірі 33088,00 грн.(а.с.11-12 том 1).

Відтак, судом встановлено, що позивач, не отримавши придбаний ним товар за договором купівлі-продажу, укладеним з ФОП ОСОБА_3 , звернувся до продавця з вимогою про повернення коштів за такий товар.

Стороною відповідача не надано до суду доказів на підтвердження факту виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу щодо передачі позивачу товару, а саме телевізора Samsung qe55q80tauxua. При цьому суд критично оцінює аргументи представника відповідача, що позивачем не надано докази, що товар останнім не був отриманий, оскільки доведення факту отримання позивачем товару покладається саме на відповідача.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Тарасенко О.М. зазначила, що «в жовтні 2020 року на адресу відповідачки надійшла претензія від громадянина ОСОБА_2 з вимогою повернення грошових коштів. В отриманій претензії від 08.10.2020 року було зазначено, що гр. ОСОБА_2 відмовився від отримання товару за замовленням № 415948 телевізор Samsung qe55q80tauxua у зв`язку з тим, що Нова Пошта не дозволяє підключатись до електромережі для перевірки роботоздатності телевізору». Претензія позивача про повернення коштів від 03 грудня 2020 року, яка була направлена 04.12.2020 року на адресу відповідача, фактично є підтвердженням факту відмови позивача від укладеного між сторонами договору купівлі-продажу». Таким чином, відповідачка в особі представника не заперечувала отримання в жовтні 2020 року і грудні 2020 року, в січні 2021 року претензії позивача ОСОБА_2 з вимогою повернення грошових коштів у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від отримання товару за замовленням № 415948 телевізор Samsung qe55q80tauxua.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу був укладений на відстані за умовами якого АТ «Альфа-Банк» за дорученням покупця ОСОБА_2 на підставі листа-зобов`язання № 484149536 здійснив переказ коштів продавцю товару ФОП ОСОБА_3 , а остання мала направити і за твердженням відповідачки направила 01 жовтня 2020 року за експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» № 0183 телевізор Samsung qe55q80tauxua, чим підтвердила отримання коштів від покупця (через Банк) за придбаний товар. Обов`язок доказування і доведення тих обставин на які посилається відповідачка ФОП ОСОБА_3 , як підставу своїх заперечень проти заявленого позову, покладається саме на відповідачку.

Проте стороною відповідача не надано суду доказів відправлення та (або) отримання (вручення, тощо) позивачем придбаного товару, як і наявності факту відправлення продавцем та отримання покупцем товару за експрес-накладною Нової Пошти № 0183 від 01 жовтня 2020 року. Тобто сторона відповідача не спростувала доводів позивача, що ним не був отриманий (у т.ч. через відмову від отримання) телевізор Samsung qe55q80tauxua, що був предметом договору купівлі-продажу між сторонами.

За положеннями частини 4. ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.

Позивач фактично повідомив відповідача про неотримання (відмову від отримання) товару телевізор Samsung qe55q80tauxua, що на підставі ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», свідчить про розірвання договору купівлі-продажу.

Той факт, що на виконання укладеного з АТ «Альфа-Банк» договору споживчого кредиту № 484149536 від 01 жовтня 2020 року, за яким банк перерахував ФОП ОСОБА_3 33 088 грн. за придбаний телевізор, ОСОБА_2 виконував перед банком кредитні зобов`язання щодо повернення позичених грошей і погасив кредит, повернувши банку гроші в сумі 33 088 грн. разом із процентами вищевказаних висновків суду не спростовують, не свідчать про отримання ОСОБА_2 придбаного товару, як про це зазначала у відзиві відповідач.

Відтак, враховуючи, що товар позивачем не було отримано, що не спростовано стороною відповідача, суд приходить до висновку про те, що позивач на підставі ч. 4 ст. 13 Закону «Про захист прав споживачів» в односторонньому порядку розірвав укладений з відповідачем на відстані договір, заявивши про це у претензії до відповідачки від 08 жовтня 2020 року та відмовившись отримати вказаний товар, що до вищенаведених положень Закону сам факт відмови від отримання та повернення товару свідчить про розірвання договору.

Таким чином, відповідно до вказаного вище положення Закону, моментом розірвання договору перевезення є відмова від отримання та повернення продавцю товару.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави зробити висновок, що з правом покупця від отримання придбаного товару, повернути товар протягом чотирнадцяти денного терміну і одержати назад вартість оплати за придбаний товар, кореспондується обов`язок продавця (виконавця) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції (ч. 6 ст. 12, ч. 7 ст. 13 вищевказаного Закону).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 08 жовтня 2020 року і 04 грудня 2020 року звернувся до відповідача з вимогою повернути сплачені кошти, проте відповідачем проігнорована дана вимога та по теперішній час сплачені кошти позивачу не повернуті.

Доказів повернення ФОП ОСОБА_3 позивачу суми сплачених коштів за придбаний позивачем ОСОБА_2 товар матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 659 ЦК України).

Статтею 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк, визначений відповідно до ст. 530 ЦК України. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України)

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України )

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Закон України «Про захист прав споживачів» (надалі Закон - в редакції Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 цього Закону договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Пункт 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення.

У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.

Якщо підтвердження інформації не відповідає вимогам частини третьої цієї статті, строк, протягом якого споживач має право розірвати договір, становить дев`яносто днів з моменту одержання такої інформації, або у разі продажу матеріальних речей - з моменту одержання товару або першої поставки товару. Якщо протягом цього строку підтвердження інформації було виправлене, споживач має право розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту одержання виправленого підтвердження.

Згідно з ч. 7 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону.

Згідно ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, той факт, що позивач, відмовившись від отримання товару, скористався своїм правом, встановленим положеннями ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», за яким факт відмови від отримання та повернення товару свідчить про розірвання договору, а відповідач не повернула позивачу грошові кошти, сплачені за товар, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів за неотриманий товар у розмірі 33 088,00 грн.

За повідомленням представника відповідача адвоката Тарасенко О.М. з 17 червня 2021 року діяльність ОСОБА_3 як ФОП припинена (а.с. 235 т. 1).

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст.530,610-611,638,655,659,664, 668, 693 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 13 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.81, 89,223, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути із ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_6 , 33 088 (тридцять три тисячі вісімдесят вісім) гривень грошових коштів за неотриманий товар.

Стягнути із ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено: 10 грудня 2025 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов