ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5565/25 Провадження 2/636/2904/25
17.12.2025 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Золотоверхої О. О.
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
представника позивача - адвоката Міщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості за договором оренди землі,
18.02.2025 Позивач направив на адресу Відповідача поштою звернення з описом вкладення про надання копій документів, а саме: Договору оренди земельної ділянки від 03.09.2022; акту прийому-передачі земельної ділянки та документу про нормативно грошову оцінку. 02.04.2025 Позивач отримав від Відповідача копію Договору оренди землі від 03.09.2022 та Додаткову угоду № 1 від 01.01.2023.
Додатковою угодою № 1 від 01.01.2023 до Договору оренди землі від 03.09.2022 у пункті 1 Сторони погодили, що розмір орендної плати становить 20 000 грн. та сплачується орендарем у грошовій формі шляхом надання готівки. За пунктом № 3 Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та є невід`ємною частиною Договору оренди землі від 03.09.2022.
Крім того, за змістом відповіді ФОП ОСОБА_2 на звернення Позивача від 18.02.2025 вбачається, що орендар - ФОП ОСОБА_2 підтверджує факт невиконання своїх зобов`язань в якості орендаря за Договором оренди землі від 03.09.2022, а саме систематичної повної несплати орендної плати за 2023-2024 роки (неповної сплати за 2022 рік).
Дана пропозиція отримана Відповідачем 12.05.2025, проте жодних дій ним не здійснено, будь-яких відповідей - не надходило. На момент звернення до суду з даним позовом Договір оренди землі від 03.09.2022 за згодою сторін не розірваний, орендна плата за користування земельною ділянкою, належною Позивачу, за 2023-2024 роки - повністю не сплачена відповідачем ФОП ОСОБА_2 , за 2022 рік - сплачена частково.
Враховуючи невиконання Відповідачем умов Договору оренди землі від 03.09.2022, наявність доказів систематичної, тобто неодноразової (два та більше випадки) повної несплати Відповідачем орендної плати у строк, визначений Договором, зокрема за 2023 та 2024 роки (неповна сплата за 2022 рік), відсутність погодження розірвання Договору за згодою сторін, Позивач вважає, що є підстави для розірвання Договору оренди землі в судовому порядку відповідно до п. "д" ч. 1 ст.141 ЗК України.
Представник позивача - адвокат Міщенко Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання 26.08.2025, 15.10.2025 та 17.12.2025.2025 не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відзив на позов до суду не надавав, заяв про розгляд справи без його участі не надходило.
Зі згоди представника позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.07.2004 (а.с.12/2) ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5.8616 га, розташованої на території Кам`яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
25.05.2017 між ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_3 укладено договір б/н оренди землі стосовно вказаної земельної ділянки (копія а.с.13-14). До вказаного договору надано копію акту приймання-передачі земельної ділянки від 25.05.2017 (а.с.14/2).
До суду надано також наступні документи:
Таким чином, запропоновано надати банківські реквізити для перерахування грошових коштів за Договором або зазначити інший спосіб розрахунку. Також повідомлено, що при проведенні аудиту господарської діяльності було виявлено помилку в розділі "Предмет Договору", а саме помилково зазначена підстава права власності на земельну ділянку, в зв`язку з чим виправлена редакція розділу була викладена у Додатковій Угоді №1 до Договору, а також зазначено, що з початку 2023 року була збільшена вартість орендної плати, яка на теперішній час складає 20 000,00 грн.. В зв`язку з чим Сторонам необхідно укласти Додаткову Угоду №1 (додається) до Договору оренди земельної ділянки від 03.09.2022.
- копії видаткових касових ордерів від 02.11.2022 (а.с.25) та від 05.12.2022 (а.с.25/2), згідно яких ОСОБА_1 видано 8000.00 грн. за договором оренди землі від 03.09.2022;
- витяг з «Опендатабот» щодо ФО-П ОСОБА_2 : дата реєстрації 10.03.2016 (а.с.28).
Надано до суду також копію листа-пропозиції ОСОБА_1 , адресованого ОСОБА_2 від 24.04.2025 щодо розірвання договору оренди землі від 03.09.2022 (а.с.26), копію угоди від 24.04.2025 про розірвання договору оренди землі від 03.09.2022 за підписом ОСОБА_1 (а.с.26/2), докази направлення листа ОСОБА_2 (а.с.27).
Матеріали справи містять копії скриншотів з мобільного телефону щодо вхідних/вихідних дзвінків з абонентом, записаним як « ОСОБА_4 » (тел. НОМЕР_1 , рік у даті дзвінків не вбачаються), переписки з абонентом « ОСОБА_4 » (без зазначення номера телефону, рік у даті переписки не вбачається), переписки з абонентом «Dd» (без зазначення номера телефону) (а.с.29-31).
Крім того судом встановлено, що у договорі оренди від 03.09.2022 контактні дані орендодавця ОСОБА_1 зазначено як «с. Колядинець» (без зазначення області, району, вулиці, номера будинку/квартири), у позовній заяві адреса реєстрації зазначена як «АДРЕСА_4» (без зазначення вулиці, номера будинку/квартири; аналогічна адреса вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 (а.с.10-11); адреса фактичного проживання: « АДРЕСА_2 ». При цьому матеріали справи не містять відомостей: з якого часу ОСОБА_1 фактично проживає у м. Харків; чи відома фактична адреса позивача відповідачу; чи повідомляв ОСОБА_1 . ОСОБА_2 про зміну адреси проживання. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості чи надав ОСОБА_1 ОСОБА_2 відповідь на лист останнього від 31.03.2025 щодо повідомлення банківських реквізитів з метою отримання заборгованості по сплаті орендної плати.
Представник позивача - адвокат Міщенко Н.В. в судовому засіданні зазначила, що орендна плата станом на сьогодні не сплачена, в т.ч. за 2025 рік (враховуючи, що грудень майже закінчився), при цьому їй не відомо, чи повідомляв позивач відповідача про свої банківській реквізити, вказувала, що позивач змінив місце проживання з с. Колядинець на м. Харків в 2022 році, і чи повідомив він про це ОСОБА_2 - вона точно сказати не може. Зазначила також, що сторони спілкувалися в телефонному режимі (проте доказів коли саме сторони спілкувалися (зокрема, в якому році відбувалось таке спілкування) до суду не надано, а також що їй не відомо яким саме чином сторонами визначено порядок повідомлення орендодавця про намір сплатити орендну плати (в договорі оренди від 03.09.2022 порядок сповіщення орендодавця про необхідність отримання орендної плати не зазначено; зазначено лише, що «орендна плата надається орендарем у грошовій формі шляхом надання готівки»).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст.24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Положеннями ст.32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно з частиною 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Частинами 1,2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є : об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Згідно з ч.1, 2ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з ч. 1ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями13,15,21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.
Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
При цьому суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Позивачем не доведено наявність умислу відповідача у здійсненні порушення щодо зобов`язання сплати орендної плати, оскільки виходячи з копії листа ОСОБА_2 від 31.03.2025, адресованого ОСОБА_1 , орендарю з 2023 року не було відомо фактичне місцезнаходження орендодавця; відомостей про сповіщення орендодавцем орендаря щодо свого місцезнаходження до суду не надано; порядок сповіщення орендодавця орендарем щодо необхідності отримати орендну плату договором оренди від 03.09.2022 не визначено, відомостей щодо урегулювання сторонами такого порядку матеріали справи не містять.
Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність відмови у задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі від 03.09.2022.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за орендною платою, в т.ч. 3 % річних та пені, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).
Таким чином сума інфляційних втрат:
- у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 індексація на суму 2000,00 грн становить 101.068 грн., виходячи з наступного розрахунку:
сукупний індекс інфляції = 100,80% ? 100,70% ? 101,50% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,80% ? 99,40% ? 98,60% ? 100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70% = 105,084% (за період Січень 2023 - Грудень 2023);
інфляційні нарахування = 2000,00 грн.(сума боргу) ? 105,084% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 2000,00 грн (сума боргу) = 101,68 грн.
сукупний індекс інфляції = 100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 100,00% ? 100,60% ? 101,50% ? 101,80% ? 101,90% ? 101,40% = 111,980% (за період Січень 2024 - Грудень 2024);
інфляційні нарахування = 22 000,00 грн (сума боргу) ? 111,980% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 22 000,00 грн (сума боргу) = 2 635,64 грн.;
-сукупний індекс інфляції = 101,20% ? 100,80% ? 101,50% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,80% ? 99,80% ? 99,80% ? 100,30% ? 100,90% = 107,315% (за період Січень 2025 - Жовтень 2025);
-інфляційні нарахування = 42 000,00 грн (сума боргу) ? 107,315% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 42 000,00 грн (сума боргу) = 3 072,23 грн.
Отже загальна заборгованість за інфляційними втратами за період з 01.01.2023 по 17.12.2025 становить 5809,55 грн.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином сума 3% річних:
- у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - 365 днів: проценти - 2000,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 60,00 грн
Отже загальна заборгованість за 3% за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 становить 720.00 грн.
Згідно договору оренди землі від 03.09.2022 передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору відповідно до закону та цього договору; у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0.01 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Так сума пені за прострочення виконання зобов`язання по оплаті орендної плати становить:
- у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - 365 днів: 2000.00 грн. (сума боргу) * 0.01 % (ставка пені) * 365 днів (кількість днів прострочення) = 73.00 грн.;
Отже загальна заборгованість за пенею за період з 01.01.2023 по 17.12.2025 становить 2 352,40 грн.
Згідно ч.1 ст. 13 УПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-6 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження оплати судового збору надано платіжну інструкцію від 27.05.2025 (а.с.1).
Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 78, 95, 141, 258-259, 280-283, 354ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості за договором оренди землі - задовольнити частково.
У задоволенні вимоги про розірвання договору оренди землі - відмовити.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати у сумі 1211.20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) - судовий збір, та 5147.60 грн. (п`ять тисяч сто сорок сім гривень 60 копійок) - витрати на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 );
Відповідач: ФО-П ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).
Суддя О.О. Золотоверха