Номер провадження: 22-ц/813/6086/25
Справа № 947/4235/25
Головуючий у першій інстанції Цирфа К. А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Берлізова Євгена Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 травня 2025 року, ухвалено у складі судді Цирфи К.А., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

установив:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач), поданим в його інтересах представником ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі також відповідач-1, ПрАТ «СК «Євроінс Україна») та ОСОБА_3 (далі також відповідач-2) про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 65 206,57 грн з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та 102 448,04 грн з ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що наразі майнова шкода (збитки), заподіяна за наслідками ДТП, яка мала місце у серпні 2024 року, відшкодована йому частково страховою компанією у розмірі 94 793,43 грн. Водночас, згідно з висновком транспортно-товарознавчого дослідження, проведеним на замовлення позивача, сума заподіяної майнової шкоди (збитків) становить 262 448,04 грн. Відтак, додатково підлягають стягненню 65 206,57 грн з відповідача-1 (в межах страхової суми) та 102 448,04 грн з відповідача-2.

У відзиві на позов представник відповідача-1 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Пилипець А.Ю. зазначив, що страхова компанія здійснила страхову виплату позивачу відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу в розмірі 94 793,43 грн (без ПДВ). Позивачем було помилково зазначено страхову компанію як відповідача, оскільки страхова виплата була здійснена у повному обсязі. Уважає, що у разі наявності підстав для часткового задоволення позову, іншу суму необхідно стягнути з винуватця ДТП. Загалом у задоволені позову просив відмовити.

У відзиві на позов представник відповідача-2 Ричков М.Ю. зазначив, що під час експертного дослідження завданих унаслідок ДТП пошкоджень, експертом не враховано, що досліджуваний автомобіль вже був у ДТП на території США із позначкою «повної загибелі» (тотальної шкоди), звідки доставлений до України. З урахуванням викладеного, сума заподіяних збитків, порівняно з ринковою вартістю автомобіля є явно завищеною, що не відповідає принципу справедливості у правовідносинах та призведе до надмірного збагачення позивача. Також позивачем не долучено документів, як підтверджували б ремонт автомобіля та розмір фактичних витрат, які сплачені позивачем за нього. Не заперечував проти задоволення позову в частині позовних вимог до відповідача-1.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 09 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що вказаний висновок транспортно-товарознавчої експертизи № 169-24 від 26.09.2024 вчинено з істотними порушеннями порядку проведення досліджень, без врахування важливої інформації про попередні пошкодження КТЗ, без дотримання прав інших зацікавлених осіб під час огляду КТЗ, складання та відображення результатів дослідження, отже не може бути визнаний судом як допустимий доказ. Більше того, ДТП мала місце 17.08.2024. Огляд КТЗ на замовлення страхової компанії проведений 21.08.2024. Звіт про оцінку складений 12.09.2024. За цим звітом 13.11.2024 позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 94 793,43 грн. Тобто, позивач фактично визнав зроблені у цьому звіті обрахування та не оскаржував його висновки. Водночас, 10.09.2024, не дочекавшись висновків звіту, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6 з метою проведення експертного дослідження. Огляд КТЗ був проведений 16.09.2024 без участі усіх зацікавлених учасників правовідносин (без їх повідомлення). Відтак поведінка позивача є суперечливою та не відповідає ознаці добросовісності. Його дії направлені на отримання вигоди та безпідставного збагачення за рахунок відповідачів. Також у справі відсутні докази розміру фактичної (по факту) завданої шкоди, відшкодування якої покладається на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, субсидіарно (додатково) у разі недостатності страхової виплати (ст. 1194 ЦК України). Звіт про оцінку та висновок автотоварознавчої експертизи носять первинний (попередній) розрахунок заподіяної шкоди. Фактичний розмір підтверджується документами про виконання обсягу відновлювальних (ремонтних) робіт. Доказами фактичного розміру понесених витрат потерпілим на відновлення транспортного засобу можуть бути договори, акти виконаних робіт, платіжні документи тощо. Під час судового розгляду такі докази не надані. Отже підстави для застосування субсидіарної відповідальності відповідача-2 відсутні безвідносно до наявності або відсутності звіту про оцінку або висновку автотоварознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Берлізов Євген Валерійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду та просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.05.2025 року по цивільній справі № 947/4235/25 задовольнити. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.05.2025 року по цивільній справі № 947/4235/25 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Євроінс Україна», ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньотранспортної пригоди задовольнити в повному обсязі. Стягнути з Відповідачів Приватне акціонерне товариство «Євроінс Україна» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та ухвалене без дотримання норм процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи, за наступних підстав.

Вважали, що судом першої інстанції вірно визнано звіт ФОП ОСОБА_7 № 41224 від 12.09.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу не допустимим доказом.

Зазначали, що суд першої інстанції помилково визнав висновок експерта № 169-24 від 26.09.2024 недопустимим доказом, посилаючись на нібито порушення методики їх складання, так як його недосконало досліджено, у зв`язку з чим помилково зроблений висновок викладений в оскаржуваному рішенні,попри відсутність клопотань відповідачів про призначення повторної чи додаткової експертизи.

Також зазначали, що до судового експерта Крутих Є.О. позивач ОСОБА_1 звернувся до отримання страхового відшкодування, коли в телефонному режимі від представника страхової компанії йому стало відомо про його розмір та з яким він не був не згоден від самого початку, що викликало бажання проведення незалежної експертизи для подальшого оскарження дій страхової компанії. Як було зазначено вище судовим експертом Крутих Є.О. були направлені повідомлення про огляд відповідачам.

Вважали, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також вважали, що суд не врахував, що: ДТП визнано страховим випадком; - розмір шкоди перевищує страхову виплату; - страховик виплатив лише частину суми (94 793,43 грн.); - позивач надав незалежний експертний висновок, який підтверджує розмір збитків у розмірі 262 448,04 грн. та є допустимим доказом; - відповідальність відповідача ОСОБА_3 є субсидіарною.

Вважали, що суд першої інстанції не вжив заходів для об`єктивного встановлення істини, не витребував документи, не призначив додаткову експертизу попри сумніви в доказах.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

Не погодившись з вимогами та доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги в частині стягнення з останньої матеріальної шкоди.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначала, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та винесеним відповідно до норм чинного законодавства.

Вважала, що під час експертного дослідження не було надано вихідних даних про особливості фактичного стану транспортного засобу які впливають на його ринкову вартість, зокрема, щодо минулих пошкоджень та проведених робіт.

Крім цього вважали, що відшкодування такої шкоди не повинно приводити до незаконного збагачення , так як сума відшкодування перевищує вартість такого авто.

Докази надані позивачем в обґрунтування позовних вимог вважали неналежними, а суму відшкодування відновлювального ремонту не доведеною.

Щодо явки сторін.

Сторони були сповіщені про час, дату та місце судового засідання належним чином, до судового засідання зявились представники та надали свої пояснення.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Колегією суддів встановлено, що відповідно до полісу страхування № АР/3274853 від 14.02.2024, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 як власника автомобіля марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1 , страхова сума становить 480 000 грн, з яких сума відшкодування завдана життю і здоров`ю 330000 грн. та сума відшкодування завдана майну 160 000 грн (а.с.97).

17.08.2024, близько 08 год 40 хв, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Краснова в м. Одесі поблизу буд. № 15, допустила порушення п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху та не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_1 , який є власником вказаного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26.05.2020.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2024 у справі № 947/28011/24 винуватим у вказаній ДТП визнано водія ОСОБА_3 .

Згідно зі звітом ФОП ОСОБА_7 № 41224 від 12.09.2024, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 108 712,11 грн, включаючи ПДВ на запасні частини та фарбування. Вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 94 793,43 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням ПДВ на запасні частини та фарбування, становить 204 436,48 грн.

На підставі розрахунку суми страхового відшкодування № 216756/1 від 12.09.2024 та страхового акта № 216756/1/2024 від 13.11.2024, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплачено ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 94 793,43 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 21892 від 13.11.2024.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи № 169-24 від 26.09.2024, проведеної судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 17.08.2024, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначається рівною 166 246,08 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Rogue», реєстраційний н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 17.08.2024, визначається рівною 262 448,04 грн.

Отже, з аналізу заяв по суті справи та наданих сторонами доказів, на їх підтвердження, випливає, що сторони не заперечують факт ДТП, винуватість ОСОБА_3 , завдання пошкоджень автомобілю марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , та здійснення часткового страхового відшкодування, однак позивач не згоден з розміром такого відшкодування, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Враховуючи викладені обставини суд першої інстанції зробив помилкові висновки, що вказаний висновок транспортно-товарознавчої експертизи № 169-24 від 26.09.2024 вчинено з істотними порушеннями порядку проведення досліджень, без врахування важливої інформації про попередні пошкодження КТЗ, без дотримання прав інших зацікавлених осіб під час огляду КТЗ, складання та відображення результатів дослідження, отже не може бути визнаний судом як допустимий доказ. Більше того, ДТП мала місце 17.08.2024. Огляд КТЗ на замовлення страхової компанії проведений 21.08.2024. Звіт про оцінку складений 12.09.2024. За цим звітом 13.11.2024 позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 94 793,43 грн. Виходячи з такого суд першої інстанції помилково вважав, що позивач фактично визнав зроблені у цьому звіті обрахування, не оскаржував його висновки та 10.09.2024, не дочекавшись висновків звіту, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6 з метою проведення експертного дослідження. Огляд КТЗ був проведений 16.09.2024 без участі усіх зацікавлених учасників правовідносин (без їх повідомлення). Твердження суду першої інстанції, що поведінка позивача є суперечливою та не відповідає ознаці добросовісності, на думку судової колегії також є помилковою, як зазначене судження, що дії позивача направлені на отримання вигоди та безпідставного збагачення за рахунок відповідачів. Крім цього, суд першої інстанції зробив поспішні та помилкові висновки, що підстави для застосування субсидіарної відповідальності відповідача-2 відсутні безвідносно до наявності або відсутності звіту про оцінку або висновку автотоварознавчої експертизи.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду першої інстанції є неповними з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно звіту ФОП ОСОБА_7 № 41224 від 12.09.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, суд зазначає, що в порушення приписів п. 4.4. Методики у вказаному звіті не відображено, зокрема:

и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом);

л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ ;

м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань;

н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів;

о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка;

с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Фототаблиця до звіту відсутня.

Згідно з п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Указаний звіт складений на підставі акта огляду транспортного засобу від 21.08.2024 іншим спеціалістом. Тобто безпосередньо оцінювач транспортний засіб не оглядав, обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд у звіті не зазначені, рішення страховика з цього приводу відсутнє.

Відтак, суд першої інстанції вважав, що вказаний звіт ФОП ОСОБА_7 № 41224 від 12.09.2024 вчинено з істотними порушеннями порядку проведення досліджень, без дотримання прав інших зацікавлених осіб під час огляду КТЗ, складання та відображення результатів дослідження, отже не може бути визнаний судом допустимим доказом.

При цьому, скаржник погоджувався з таким висновком суду першої інстанції та не оскаржував його.

Згідно частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. (ч. ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що висновок експерта № 169-24, складено судовим експертом Крутих Є.О., у відповідності до статті 106 ЦПК України, в якому зазначено, що висновок експерта підготовлено для подання до суду, експерт обіцяний про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку по ст. 384 КК України.

Проте, суд першої інстанції помилково навів мотиви щодо вказаних доказів.

Відповідно до висновку експерта № 169-24 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу NISSAN ROUGE реєстраційний номер НОМЕР_4 , складеного 26 вересня 2024 року судовим експертом ОСОБА_6 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля NISSAN ROUGE реєстраційний номер НОМЕР_4 визначається рівною 166 246, 08 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN ROUGE реєстраційний номер НОМЕР_4 пошкодженого внаслідок ДТП, які відбулась 17.08.2024 року, визначається рівною 262 448,04 грн.

Судова колегія звертає увагу, що відповідно звіту ФОП ОСОБА_7 № 41224 від 12.09.2024 встановлено, що Сврз- зниження вартості КТЗ, обумовлене відновлювальним ремонтом від попередніх пошкоджень з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн. - не розраховується через відсутність даних. ВТВ - втрата товарної вартості КТ3, визначена для вищезазначених попередніх пошкоджень, грн. - не розраховується через відсутність даних.

Таким чином, ринкова вартість досліджуваного ККТ3, згідно формули (1) становить:

С = Со (1-(Гк/100) (Дз/100))*дод = 542 218,96 (1+(9,00/100)+(-10,00/100)) +0 = 536 796,77 грн.

Також судова колегія звертає увагу, що відповідно до висновку експерта № 169-24 транспортно-товарознавчої експертизи визначення ціни КТ, який був у користуванні згідно даних періодичного довідника «Бюлетень автотоварознавця» № 136 від 08.2022 року (актуальний на дату 17.08.2024, ОЦ СЕУ, передбачувана середня ціна покупки автомобіля

NISSAN ROGUE, 2017 року виготовлення відсутня. Відповідно до пункту 7.12. «Методик.. для подальшого розрахунку ринкової вартості досліджуваного КТЗ, в умовах обмеженого ри-досліджуваного КТЗ, приймаємо найближчій аналог NISSAN QASHQAI 2.0i 144HP (II) $

CVT, з урахуванням курсу встановленого НБУ на 17.08.2024 (дата ДТП) 41,1382 грн. становить 911210,00 грн. К - коефіцієнт умовами ринку [2] складає - 1,00; Значення М розраховується таким самим чином, як і податки збори, інші обов?яко-платежі під час митного оформлення, згідно з чинним законодавством України. Отже, в підставі викладеного М = 0,00 грн. Таким чином, підставивши значення Сд = 911210,00 грн., К = 1,00, М = 0,00 грн., формулу (3), знаходимо середню ринкову вартість КТЗ: Сср = 911210,00 * 1,00 + 0,00 = 911210,00 грн.

Гк - коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу, %.

Коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу ураховуючи відмінності між фактичним середньорічним та нормативним середньорічним пробігом КТ. Значення Гк приймається за рекомендаціями, наведеними в довіднику, за даними яки обчислюється вартість відповідного КТЗ, а випадку, передбаченому пунктом 7.8, - з відповідн таблиці додатка 5. Нормативний (середньорічний) пробіг для КТЗ даного класу складає 25,5 тис. км. (згідно з довідником «Бюлетень авто товарознавця N? 136 від 08.2024 року, який актуальний станом з момент ДТП 17.08.2024 року). Фактичний пробіг при терміні експлуатації 5,75 року склала 51671 км. Отже, фактичний середньорічний пробіг становить 51671/5,75 = 9,0 тис. км. Різна, між середньорічним фактичним і середньорічним нормативним пробігом складає: 25,5 - 9,0-16,5 тис, км. Якщо термін експлуатації КТЗ становить 5,75 року та середньорічний недопробіг 16,5 тис. км., то Гк = +8,2% (згідно даних таблиці N? 5 довідника «Бюлетень автотоварознавця» N? 136 від 08.2024 року). Отже Гк = +8,2 %. Дз - процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТ3, визначається відповідно до таблиці 4.1 додатка 4 та залежить від умов догляду, зберігання експлуатації тощо, 0,0 %. Таблиця 4.1: п. 6 - Кузовні складові КТЗ відновлювались ремонтом (більше двох складових частин кузова) - 10,0 ; Разом по таблиці 4.1: -10,0 %. Таблиця 4.2: 0,0 %; Разом по таблиці 4.2: 0,0 %.

Разом по таблицям 4.1 і 4.2: (-10,0) + (0,0) = - 10,0 %. Отже Дз = - 10,0% Сдод - додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників, грн., визнача ться за формулою: Сдод = Св1 + Св2 - (Сврз + BTB), (9) де: Св1 - величина збільшення вартості КТЗ у разі онов лення його складників, грн.; Сві = 0,00 грн. Св2 - величина коригування вартості КТЗ залежно від його комплектності, грн.; Св2= 0,00 грн. Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, розрахованого відповідно до вимог п.8.2 «Методики», грн.; Сврз = 0,00 грн. ВТВ - величина втрати товарної вартості КТЗ, розрахована відповідно до вимог підпункту 8.6.3 пункту 8.6, грн.; ВТВ = 0,00 грн. Таким чином, підставивши значення Св1 = 0,00 грн., Св2 = 0,00 грн., Сврз = 0,00 грн., ВТВ = 0,00 грн., у формулу (9), знаходимо: Сдод = 0,00 + 0,00 - (0,00 + 0,00) = 0,00 грн. Підставивши значення Сср = 911210,00 грн., Гк = +8,2 %, Дз = -10,0 %, Сдод = 0,00 грн., у формулу (2), знаходимо ринкову вартість КТЗ станом на момент ДТП: С = 911210,00 * (1 + (8,2/100) - (10,0/100)) + 0,00 = 894808,22 грн. Результати проведеного дослідження дозволяють зробити висновок про те, що ринкова вартість автомобіля NISSAN ROGUE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 17.08.2024 року, визначається рівною 894808,22 грн. (Вісімсот дев?яносто чотири тисячі вісімсот вісім гривень 22 коп.)

Права та обов`язки учасників справи закріплені в статтях 43, 49 ЦПК України згідно з якими учасники справи мають право, зокрема, брати участь у дослідженні доказів, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ст. 12 ЦПК України)

Європейський суд з прав людини роз`яснив, що принцип рівності сторін - це один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 29 Закону № 1961-IV передбачено: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством… Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Згідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 363/218/16-ц, провадження № 61-9547св18, зазначено, що: фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу). Суди встановили, що фактична (реальна) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus RX350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 33 188,00 грн. ОСОБА_3 отримав страхову виплату від ПАТ «СК «Скайд», яке не є особою, яка завдала позивачу шкоду і відповідає перед третіми особами у межах страхової суми за страховим полісом відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, особа, яка завдала шкоди згідно із статтею 1194 ЦК України має відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. ОСОБА_5 не спростовував обставин встановленого судами попередніх інстанції у судових рішеннях розміру понесених витрат позивача на відновлення пошкодженого автомобіля, не оспорював розмір страхової виплати (страхового відшкодування), визначений страховиком меншим страхової суми, тому має відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 29 316,99 грн. Солідарна відповідальність страхувальника та страховика, який виплатив страхове відшкодування, понад суму такої виплати законом не передбачена».

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, справа № 6-691цс15, зазначено, що: «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Правовий висновок, викладений у наведених постановах Верховного Суду та Верховного Суду України, узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

У постановах по справах №753/4696/16-ц від 30.10.2019, №761/14285/16-ц від 22.04.2019 року, № 757/33065/18-ц від 21.07.2021, №757/54513/16 від 02.02.2022 Верховний Суд звернув увагу на те, що згідно п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Потерпілий вправі заявляти вимоги про відшкодування заподіяної шкоди, до яких законом віднесено витрати, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто без врахування коефіцієнту фізичного зносу.

Однак, важливою умовою для отримання повного відшкодування вартості відновлювального ремонту без коефіцієнту фізичного зносу є:

збереження автомобіля в пошкодженому стані до завершення судового процесу;

або ремонт автомобіля з обов`язковим збереженням доказів придбання деталей (не обов`язково нових і не обов`язково оригінальних, лиш би їх ціна не перевищувала вартість нових оригінальних деталей) та доказів відновлення автомобіля.

Судовою колегією на підставі досліджених доказів, наданої оцінки судом першої інстанції, позиції сторін, приходить до наступного.

Під час апеляційного розгляду ні позивачем ні відповідачем, клопотань про проведення незалежних експертиз не заявлено, нових доказів не долучено, а лише наведені мотиви незгоди з ухваленим рішенням, апеляційний суд на підставі наявних доказів у справі, керуючись принципом справедливості, співмірності, захистом прав потерпілих внаслідок заподіяння шкоди неправомірними діями винуватця ДТП, а також вище зазначеними нормативно-правовими актами у сфері відшкодування щкоди внаслідок ДТП приходить до наступного.

Враховуючи і звіт оцінку і висновок експерта, факт того, що сторони не заперечують факт ДТП, винуватість ОСОБА_3 , завдання пошкоджень автомобілю марки «Nissan Rogue», н.з. НОМЕР_2 , та здійснення часткового страхового відшкодування, судова колегія погоджується частково з доводами як позивача та відповідача, що розмір відшкодованої шкоди повинен бути реальним, та таким, що не повинен призводити до надмірного збагачення однієї з сторін.

Також судова колегія бере до уваги, що автомобіль NISSAN ROGUE, реєстраційний номер НОМЕР_4 був проданий в США з аукціону з пошкодженнями та вже підлягав відновлювальному ремонту, що не враховувалось експертом ОСОБА_6 при його дослідженні, тому виходячи з засад співмірності, об`єктивності та змагальності доказів, судова колегія приходить до висновку, що більш об`єктивним розрахунком вартості відновлювального ремонту викладено у звіті ФОП ОСОБА_7 № 41224 від 12.09.2024.

Оцінивши доводи обох сторін, дослідивши наявні докази в матеріалах справи, судова колегія приходить до висновку, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням ПДВ на запасні частини та фарбування, становить 204 436,48 грн.

Враховуючи, що ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь позивача вже частково було відшкодовано суму матеріального збитку, а саме у сумі 94793,43 грн, то на користь позивача відповідачами повинно відшкодувати суму у розмірі 109 643,05 грн.

Тобто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь позивача слід стягнути суму матеріального відшкодування у розмірі 65 206,57 грн (у вигляді недоплаченої гарантованої страхової суми обумовленої полісом АР№/3274853), а з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути суму матеріального відшкодування у розмірі 44 436,48 грн., в порядку деліктного зобов`язання.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Filad», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spai», заява серія А № 303-А; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційне задоволеним позовним вимогам, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одній іншу частину судових витрат.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1676.54 грн, а за подання апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 2514,82 грн.

Позовні вимоги фактично задоволено на 65,39% (з яких 38,89% підлягають стягненню з ПАТ «СК «Євроінс Україна» та 26,5 % з ОСОБА_3 ) від заявленої ціни позову. Тобто, за звернення до суду із позовом та з апеляційною скаргою з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з відповідача1-ПАТ «СК «Євроінс Україна» - у розмірі 1630,02 грн та з відповідача 2- ОСОБА_3 - у розмірі 1110,7 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне зясування обставин справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката Берлізова Євгена Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) суму недоплаченої матеріальної шкоди 65 206(шістдесят п`ять тисяч двісті шість) гривень 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду заподіяну в наслідок ДТП у розмірі 44 436 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять шість) гривень 48 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) суму судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1630 (тисячу шістсот тридцять) гривень 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) суму судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1110 (однієї тисячі ста десяти) гривень 70 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко