Дата документу 15.12.2025Справа № 554/7841/25
Провадження № 2/554/3627/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

15 грудня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Михайлової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Станкевич Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Сорокіна І.В., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , визначивши третьою особою Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зв`язку з тим, що між сторонами зникли почуття, вони перестали вести спільний побут, мати спільний бюджет, почали проживати окремо та перестали дотримуватись взаємних прав та обов`язків як подружжя, 19.05.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, справі присвоєно єдиний унікальний номер 554/7441/25.

Після того, як сторони перестали жити однією сім`єю, донька ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю. Позивач від народження прикладає всіх зусиль, щоб донька мала все необхідне для комфортного і гармонійного розвитку дитини, а також щоб дитина завжди відчувала її турботу, емоційний та фізичний захист від будь-яких ситуацій. Це сформувало міцний емоційний зв`язок та стабільне середовище, в якому дитина почувається захищено і комфортно. Мати невпинно дбає про фізичне та емоційне благополуччя доньки, забезпечує її всіма необхідними медичними послугами, освітою та всебічним розвитком. Заявниця завжди забезпечувала і забезпечує доньку якісною їжею, одягом і житлом, що відповідає її віковим потребам. Позивач бере активну участь у вихованні дитини, розвитку її здібностей. Починаючи з 01.09.2024 року донька відвідує освітньо-творчий центр розвитку «Екосвіт», який знаходиться в місті Києві. Відвідування дитячого садочку дало дитині можливість розвивати свої соціальні навички у спілкуванні з однолітками, що дало можливість дитині подружитись із багатьма дітьми з групи. З урахуванням безпекової ситуації в Україні, мати забезпечує повну безпеку життя та здоров`я дитини, дотримується всіх необхідних для цього правил.

Попри припинення шлюбних відносин між сторонами, позивачка повністю забезпечує можливість батькові спілкуватися з донькою. Незважаючи на те, що відповідач не проживає разом із позивачкою та їх дитиною, він підтримує щоденне спілкування з донькою. Таким чином, мати підтримує спілкування доньки з відповідачем дає йому можливість реалізовувати свої права та обов`язки як батька. Заявниця ніколи не заважала та не створювала перешкод у спілкуванні дитини з її батьком, забезпечуючи можливість регулярного контакту та підтримки сімейних зв`язків.

Представник позивача також вказала, що позивач має можливість забезпечувати всі потреби дитини. Зокрема, ОСОБА_1 є працевлаштованою, з 27.03.2025 року працює в АТ КБ «ПриватБанк» на посаді «Старший аналітик систем» Департаменту цифрових каналів головного офісу, з 14.11.2013 року вона зареєстрована як фізична особа-підприємець. Також позивач має у власності однокімнатну квартиру в місті Київ, частку трьокімнатної квартири в місті Івано-Франківськ та автомобіль марки Mazda 3.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 18.08.2025 року було зобов`язано Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації скласти на надати суду висновок щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 . Закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Іванова Г.С. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. 10.07.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла до суду заява, в якій останній вказав, що позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує, розгляд справи просив проводити без його участі, але за умови присутності його адвоката Іванової Г.С. 02.12.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Іванової Г.С. про розгляд справи без її участі та без участі ОСОБА_2 . Адвокат вказала, що відповідач підтримує раніше подану заяву про визнання позову, тому просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується довідкою про доставку електронного кабінету в системі «Електронний суд».

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстав для відкладення судового засідання передбачених частиною 2 ст.223 ЦПК України, судом не встановлено, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та їх представників, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 02.08.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 1741.

Від шлюбу у сторін народилася дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02.08.2017 року, актовий запис № 1741.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 17.07.2025 року у справі № 554/7441/25 розірвано шлюб, зареєстрований 02.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Після припинення шлюбу спільна донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/000857882 та не заперечується сторонами.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-250515/40645 від 15.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 з 27.03.2025 року працює в АТ КБ «ПриватБанк» на посаді «Старший аналітик систем» Департаменту цифрових каналів Головного офісу.

При цьому з 14.11.2013 року ОСОБА_1 являється фізичною особою-підприємцем, що підтверджується долученим до позовної заяви Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З наданих представником позивача доказів, зокрема Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договору купівлі-продажу від 31.03.2015 року, договору дарування від 08.08.2024 року, свідоцтва про право власності та житло від 07.08.2001 року за реєстр.№ 333/2, вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 20 кв.м., а також частка квартири АДРЕСА_2 .

01.09.2024 року ОСОБА_1 уклала договір з Освітньо-творчим центром розвитку «Екосвіт», відповідно до якого Освітньо-творчий центр розвитку «Екосвіт» зобов`язався здійснювати денний догляд за дитиною ОСОБА_3 , забезпечувати її базові фізіологічні потреби, відпочинок, дозвілля, заняття, що відповідають віку та розвитку дитини, а також умови для творчої діяльності.

19.05.2025 року директором освітньо-творчого центру розвитку дитини «Екосвіт» ОСОБА_4 надано характеристику № 33, у якій зазначено, що ОСОБА_3 комунікабельна та позитивна дитина, за час перебування в закладі зарекомендувала себе як доброзичлива, емоційно відкрита, добре адаптована до умов дитячого колективу, має сформовані навички самообслуговування відповідно до віку, бере активну участь у заняттях, творчих заходах та ігровій діяльності, вміє працювати в парі та групі, ОСОБА_3 добре соціалізована та має дружні стосунки з іншими дітьми в групі.

Мати ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні та житті доньки, регулярно приводить та забирає дитину з освітньо-творчого центру, відповідально ставиться до встановленого режиму, слідкує за станом здоров`я та зовнішнім виглядом дитини.

20.05.2025 року ОСОБА_1 підписала декларацію № 0001-4Е44-8Е10 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_3

12.11.2025 року до суду надійшов Висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 10.11.2025 року № 109-7159, з якого вбачається, що Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації вважає, що малолітній дитині ОСОБА_3 доцільно проживати з матір`ю ОСОБА_1 , що забезпечить найкращі інтереси дитини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст. 83 ЦПК).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно із ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч.ч. 8-10 ст. 7 СК України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України).

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст. 160 СК України).

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Отже, наведені положення чинного законодавства України визначають, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України).

Обставини, які з`ясовує суд у справі щодо місця проживання малолітньої дитини окреслені у статті 161 СК України: ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з батьків; вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини до інших обставин, що мають істотне значення, які мають бути враховані відповідно до статті 161 СК України, належать, зокрема: особисті якості батьків; відносини між кожним із батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання та розвитку.

Необхідно враховувати, що у спорах, що стосуються «інтересів дитини», ЄСПЛ часто вдається до певного аналізу доказів, які характеризують вплив на «інтереси дитини», проте він завжди розуміє свою роль та невтручання в правові системи держав і може це робити у виключних випадках, коли оцінка таких доказів може свідчити про утиск прав і свобод, які захищає Конвенція. Так відбувалось і вправах «Saviny v. Ukraine» від 18.12. 08 р. і «Mamchur v. Ukraine від 16.07.15 р.

Верховний Суд у своїх постановах зазначає, що під час ухвалення рішень суди мають враховувати низку обставин, зокрема: ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків; особиста прихильність дитини до кожного з них; вік дитини, стан її здоров`я; сталі соціальні зв`язки дитини; місце навчання дитини; її психологічний стан; бажання дитини на проживання з одним із батьків; особисті якості батьків; стосунки, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки щодо дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання та розвитку; безпечне для життя дитини середовище (постанови ВС від 01.03.2023 року у справі № 643/16285/20, від 16.06.2021 року у справі № 463/2991/18, від 22.03.2023 року у справі № 757/13688/21, від 23.12.2020 року у справі № 712/11527/17).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час пред`явлення позову виповнилося чотири роки, дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , має належні побутові умови проживання та розвитку, відвідує освітньо-творчий центр розвитку дитини, отримує належне медичне забезпечення первинну медичну допомогу у разі необхідності.

Мати дитини ОСОБА_1 працює в АТ КБ «ПриватБанк», має у приватній власності нерухоме майно: окрему квартиру в м. Київ, а також частку квартири у іншій області, має автомобіль марки Mazda 3, що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.08.2017 року. ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків; створює дитині належні умови для виховання та розвитку, забезпечує матеріально та відповідно до віку та стану здоров`я дитини; підтримує сталі соціальні зв`язки дитини; вживає заходів щодо підготовки дитини до навчання; дівчинка соціалізована, розвинена відповідно до її віку, має нормальний психологічний стан.

Батько дитини ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 визнає повністю, не заперечує проти проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 із позивачем.

Принцип шостий Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959 року, передбачає окрему константу «малолітню дитину не слід, крім тих випадків,коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю».

З огляду на викладене, суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, ураховуючи обставину щодо віку дитини - чотири роки, з огляду на те, що в найкращих інтересах дитини її виховує її мати та забезпечує їй розвиток та життєвий комфорт, суд дійшов до висновку про задоволення позову про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн, оскільки позов задоволено у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.29 ЦК України, ст.ст. 141, 160, 161 СК України, ст.ст.12, 81, 223, 229, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 із матір`ю дитини ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному веб-порталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: 01054, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 26/4, .

Суддя І.М. Михайлова