Справа № 698/742/25
Провадження № 2/698/393/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання -Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4176897 від 23.03.2021 року в розмірі 27900,00 грн., а також понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4176897, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

02.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 73-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 02.07.2021 року до договору факторингу № 73-МЛ від 02.07.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 27900,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 6000,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 20700,00 грн., та заборгованості за комісією в сумі 1200,00 грн..

Після відступлення права вимоги відповідачем не здійснено сплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором , в результаті чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в розмірі 27900,00 грн..

Ухвалою суду від 02.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд спраи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

06.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він позовні вимоги визнає частково і просить суд стягнути з нього заборгованість за договором споживчого кредиту

№ 4176897 від 23.03.2021 року в загальному розмірі 9900,00 грн., тіло кредиту 6000,00 грн., комісії 1200,00 грн., проценти 2700,00 грн., а також витрати на правничу допомогу 2000,00 грн. та судового збору в розмірі 859,47 грн., разом 12759,47 грн.. Також зазначає, що відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.3, 1.4 договору надання грошових коштів у позику № № 4176897 від 23.03.2021 року тіло кредиту складає 6000,00 грн., строк кредитування складає 30 днів, процентна ставка складає 1,50 % за кожний день строку користування кредитом, сумарний розмір процентів на срок (30 днів) користування кредитними коштами складає 2700,00 грн., термін повернення кредиту 22.04.2021 року. Між тим відповідно до п. 1.5.1. договору за надання кредитних коштів передбачена комісія у розмірі 1200,00 грн., яка складає 20 % від розміру кредиту та нараховується одноразово. Таким чином загальна сума до повернення за користування кредитними коштами складає 9900,00 грн.. Щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу відповідач вважає, що вартість послуг представника позивача -адвоката Усенка М.І. є завищена в декілька разів та підлягає зменшенню до 2000,00 грн. на підставі наступного, що за даною категорією справ, з урахуванням її складності, сукупних затрат на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді (справа не підпадає під визначення складної неординарної справи, яка потребує глибокого вивчення документів, вивчення законодавчої бази, пошук судової практики, самостійного, з юоку адвоката, напрацювання відповідних примірників процесуальних документів тощо) та практики Європейського суду з прав людини (10% від суми справедливої сатисфакції) потрібно зменшити відшкодування витрат на юридичну допомогу, що їх потрібно стягнути з відповідача, до 2000,00 грн.. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, у розмірі пропорційному задоволених позовних вимог а саме в розмірі 80,91 грн, (розмір заявлених вимог -27900,00 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 9900,00 грн. (35,48%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом - 2422,40 грн. (2422,40 х 35,48%=859,47).

Ухвалою суду від 13.11.2025 року витребувано від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» оригінали електронних та письмових доказів.

Ухвалою суду від 17.12.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Усенка М.І. про поновлення процесуального строку.

Ухвалою суду від 17.12.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Усенка М.І. про проновлення пропущеного процесуального строку для надання відповіді на відзив у даній справі.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З гідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

При укладанні кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору).

При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та апелянтом підписано графік платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 23.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4176897, який підписано 23.03.2021 року о 17 год. 41 хв. ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію 23.03.2021 року на номер телефону НОМЕР_1 направлено одноразовий ідентифікатор R89676.

З боку відповідача договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит № 4176897 від 23.03.2021 року розмір кредиту становить 6000,00 грн, строк кредиту 30 днів з 23.03.2021 року по 22.04.2021 року. Комісія за надання кредиту становить 1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово, а також проценти за користування кредитом у розмірі 2700,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту процентна ставка, відсотків річних за кожний день користування кредитом в межах строку кредитування становить 1,50 % , стандартна (базова) ставка становить 5,00 % за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки фіксована, комісія за надання кредиту 1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово, загальні витрати за кредитом 3900,00 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 9900,00 грн., реальна річна процентна ставка 791,00 % річних.

З платіжного доручення № 42200287 від 23.03.2021 року встановлено, що 23.03.2021 року з рахунку « Мілоан », на кредитний рахунок № НОМЕР_2 за договором № 4176897 було проведено фінансову операцію по переказу ОСОБА_1 коштів у розмірі 6000,00 грн..

Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит № 4176897 від 23.03.2021 року загальна вартість кредиту становила 9900,00 грн., з яких 6000,00 грн. - сума кредиту, 2700,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1200,00 грн. - комісія за надання кредиту. Дата видачі кредиту - 23.03.2021 року, дата платежу - 22.04.2021 року.

02.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 73-МЛ, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) передає відступає ТОВ ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до боржників, за договором № 4176897 від 23.03.2021 року.

Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 73-МЛ від 02.07.2021 року ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ ФК «Кредит-Капітал» прийняло Реєстр боржників, після чого, з урахуванням п. 8.3 зазначеного договору факторингу від ТОВ «Мілоан» до ТОВ ФК «Кредит-Капітал» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ ФК «Кредит-Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 73-МЛ від 02.07.2021 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4176897 від 23.03.2021 року в сумі 27900,00 грн., з яких 6000,00 грн. - залишок по тілу кредиту, 20700,00 грн. - залишок по відсотках, 1200,00 грн. - залишок по комісії.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 4176897 від 23.03.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ ФК «Кредит-Капітал» станом на 24.07.2025 року (включно) складає 27900,00 грн. з яких 6000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1200,00 грн.- прострочена заборованість за комісіями, 20700,00 грн. - прострочена заборгованість за відсотками.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Відповідно до п. 4.2. укладеного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язання зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Пунктом 4.3. погодженого договору, зокрема, визначено, що вимога (и) Кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені Позичальником важається здійсненою (ими), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в Особистому кабінеті Позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо).

Разом з тим, позивачем не надано, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, з яких можливо дійти висновку про здійснення вимоги ТОВ «Мілоан» до відповідача відповідно до вимог п. 4.2. договору про споживчий кредит № 4176897 від 23.03.2021 року, а за вказаних обставин суд позбавлений можливості дійти висновку про настання обов`язку ОСОБА_1 по сплаті процентів нарахованих після погодженого строку кредитування, тобто 22.04.2021 року.

З огляду на викладене, заявлена вимога ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 20700,00 грн. за договором про споживчий кредит № 4176897 від 23.03.2021 року після 22.04.2021 року є безпідставною та недоведеною і не підлягає до задоволення.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування, а саме за період з 23.03.2021 року по 22.04.2021 року у розмірі 2700,00 грн..

Суд звертає увагу на те, що позивачем доведено факт укладання договору про споживчий кредит № 4176897 від 23.03.2021 року, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за договором про споживчий кредит, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи.

При цьому відповідачем не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання його ним не заявлялись.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

За вказаних обставин не надання оригіналів електронних та письмових доказів не спростовує презумпцію правомірності договору споживчого кредиту № 4176897 від 23.03.2021 року.

Разом з тим, такі обставине не заперечуються і самим відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договором про споживчий кредит № 4176897 від 23.03.2021 року та визнає позовні вимоги в частині заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000,00 грн., заборгованості по процентам у розмірі 2700,00 грн. та комісії у розмірі 1200,00 грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 9900,00 грн., з яких 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2700,00 грн. - заборгованість по процентам, 1200,00 грн. - заборгованість по комісії.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню частково, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 859,95 грн. (розмір заявлених вимог - 27900,00 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 9900,00 грн. (35,5%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом - 2422,40 грн. (2422,40 х 35,5 % : 100 % = 859,95).

За правилом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача адвокат Усенко М.І. надав до суду договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, ордер на надання правничої допомоги від 02.07.2025 року та Акт наданих послуг № Д/538 від 24.07.2025 року, який є додатком до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, згідно якого сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000,00 грн..

Крім того, надано детальний опис наданих послуг до Акту № Д/538 від 24.07.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, згідно з яким надано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наступні послуги: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (0 год. 30 хв.), ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.), погодження правової позиції клієнта у справі (0 год. 30 хв.), складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (3 год. 30 хв.), подання заяви до суду від імені клієнта - 1 шт.

Проаналізувавши надані суду документи, суд вважає, що такі види послуг адвоката, як: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі, що не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви, складання та оформлення процесуальних документів, проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані позивачу, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Отже, суд виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка понесені позивачем є 3000 грн., враховуючи, що адвокат участі у судовому засіданні не брав.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, а саме на суму 1065,00 грн. (3000,00 х 35,5 % : 100 % = 1065,00).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 610, 611, 615, 629, 634, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, ) заборгованість: за договором про споживчий кредит № 4176897 від 23.03.2021 року в загальному розмірі 9900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп..

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, ) судові витрати в загальному розмірі 1924 (одна тисяча дев`ятсот двадцять чотири) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп., які складаються з судового збору у розмірі 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1065 (одна тисяча шістдесят п`ять) грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко