Справа № 229/1979/24
Провадження № 2/932/2412/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Потоцької С.С.,

за участю секретаря судового засідання- Карапиш А.М.,

прокурора- Сматченко А.Д.,

відповідача- ОСОБА_1 ,

представника відповідача-Васьковського С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження, поданого у справі за позовною заявою заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Анни Сматченко в інтересах держави в особі Міністерство освіти і науки України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» про стягнення шкоди, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Анни Сматченко в інтересах держави в особі Міністерство освіти і науки України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» про стягнення шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням, у розмірі 216 333, 32 грн.

У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив про наявність господарського, а не цивільного спору у цій справі. Оскільки позов, на думку відповідача, позов обґрунтований господарськими договорами між Державним вищим навчальним закладом Донбаський державний педагогічний університет та ТОВ «Промислово-енергетичне будівництво», а на зазначені договори у господарській діяльності поширювалася дія Господарського кодексу України, тому спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Також відповідач вказує, що Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29.03. 2023 Клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 задоволено. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , передбаченого ч.2 ст. 367 КК України- закрите. На підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України відповідача звільненои від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов прокурора Артемівської місцевої прокуратури до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишений без розгляду. Тому, Шевченківський районний суд міста Дніпро не наділений юрисдикцією стягувати шкоду, завдану кримінальним правопорушеням в даному випадку у цій справі. Кримінальне провадження закрито. Цивільний позов прокурора Артемівської місцевої прокуратури до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишений без розгляду. Вина відповідача не встановлена обвинувальним вироком суду, який би набрав законної сили. Лише Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, а не прокурор. Тому прокурор не наділений правом предявдялити позов у порядку цивільного судочинства після залишення позову без розгляду у кримінальному провадженні.

Прокурор Сматченко А.Д. проти задоволення клопотання заперечувала та пояснила, що повноваження прокурора на представництво інтересів держави у цивільному судочинстві є самостійними і регулюються спеціальними законами, а не обмежуються лише наслідками статті 128 КПК України. Прокурор має право пред`являти позов в інтересах держави, якщо суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави. Тому позов поданий в інтересах держави в особі Міністерство освіти і науки України, яке є суб`єктом владних повноважень та головним розпорядником бюджетних коштів у сфері освіти та розпорядником вищого рівня по відношенню до ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет».

Також предтсапник прокуратури зазначила, що вимога прокурора полягає у відшкодуванні шкоди, завданої неправомірними діями фізичної особи, яка була працівником бюджетної установи. Це спір, що виникає з деліктних зобов`язань, тобто зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди, та пов`язаний з діянням фізичної особи, та не може розглядатися у порядку господарського судочинства.

Відповідач підтримав клопотання свого представника, просив закрити провадження у справі.

У судовому засіданні оголошена перерва до 17.12.2025

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави (ст.1 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (частина четверта статті 56 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор зазначив, що порушення інтересів держави в собі Міністерства освіти та науки полягає у незаконному перерахуванні бюджетних коштів, що є шкодою завданою кримінальним правопорушенням внаслідок дій відповідача.

Суд зазначає, що у даному випадку звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами з метою захисту інтересів держави. Використання коштів державного бюджету беззаперечно становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб. Невжиття заходів захисту інтересів держави Міністерством освіти та науки надає підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (абз.1 ч.2 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру»).

За таких обставин, суд вважає хибними висновки відповідача щодо відсутності повноважень прокурора Сматченко А.Д. на подання позову через те, що цивільний позов, який поданий у кримінальному провадженні підписаний іншим прокурором, адже обидва прокурори здійснюють представництво у статусі прокурора.

Частиною 7 статті 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства

Суд звертає увагу, що особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим із моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Враховуючи, що прокурор у позові посилається на спричинення шкоди інтересам держави, тому відповідні органи державної влади, ау випадках передбачених законом прокуратура, не позбавлені можливості предявити позов про відшколування шкоди, спричинених злочином до особи, відносно якої закрито кримінальне провадження.

Чинне законодавство не обмежую особу, яка вважає що її права порушені внаслідок вчинення кримінального порушення, звернутися за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства, навіть за умови відсутності статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі N 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі N 367/4695/20).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 ГПК України, зокрема, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, яка передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У цій справі прокуратура в інтересах Міністерства освіти та науки ЦКраїни звернулася до ОСОБА_1 з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На переконання суду, наявність господарських договорів між Державним вищим навчальним закладом Донбаський державний педагогічний університет та ТОВ «Промислово-енергетичне будівництво» не зумовлює виникнення між сторонами цього спору господарських правовідносин, не змінює суть спірних відносин між Міністерством освіти та науки України, прокуратурою та ОСОБА_1 , які за своєю правовою природою відносяться до деліктних.

Крім того збитки, про відшкодування яких заявлено позивачем у цій справі, пов`язані з неналежним виконанням договору про виконання робіт за державні кошти.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Позивач скористався своїм правом на визначення на власний розсуд відповідачем фізичної особи.

Отже, у цій справі суб`єктиий склад - це юридична та фізична особи Прокуратура, Міністерсто освіти та науки України та ОСОБА_1 між якими наявний спір про цивільне право, а саме відшкодування завданих позивачу збитків.

При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача або неналежним позивачем є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За таких обставин підстав, визначених частиною першою статті 255 ЦПК України для закриття провадження не встановлено.

Керуючись ст. 183, 255, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовною заявою заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Анни Сматченко в інтересах держави в особі Міністерство освіти і науки України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» про стягнення шкоди, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення-відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Потоцька