Справа №731/553/25
Провадження №2/731/336/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

16 грудня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Смаглюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», поданим представником Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 19 листопада 2022 року ОСОБА_1 уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» електронний Договір про надання споживчого кредиту № 9812899, відповідно до якого отримав кредит у сумі 1 500 грн, зобов`язавшись повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кошти шляхом переказу на його картковий рахунок. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав.

28 березня 2023 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Мілоан» уклало договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ, яким передало право вимоги за кредитним договором № 9812899 ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

12 вересня 2025 року на адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 9812899 від 19 листопада 2022 року, проте борг залишився непогашеним.

У зв`язку з неможливістю вирішення спору у добровільному порядку позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та із вимогою щодо стягнення із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 9812899 від 19 листопада 2022 року у розмірі 6 037,50 грн, яка складається з 1 500 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 387,50 грн заборгованості за відсотками, 150 грн заборгованість за комісією, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 03 листопада 2025 року, яке у подальшому, з підстав першої неявки відповідача, було відкладене на 16 грудня 2025 року. Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю.

27 жовтня 2025 року на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК», засобами поштового зв`язку, надав витребувану інформацію.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 58-60, 71, 72). У прохальній частині позову вказав, щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача (а.с. 6 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, засобами поштового зв`язку (а.с. 62, 74), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 63, 73). Поштове відправлення повторно повернулося з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подавав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 листопада 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 9812899 в електронній формі, відповідно до якого товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 1 500 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти (а.с. 19 зворот-24).

Умови договору детально викладені в пунктах 1.2-1.5.3. договору. Зокрема, строк договору - 105 днів, з 19 листопада 2022 року до 04 березня 2023 року; пільговий період 15 днів; поточний період 90 днів; проценти під час пільгового періоду 1,50% в день; проценти під час поточного періоду 3,0% в день; комісія за надання кредиту 150 грн, тобто 10% від суми кредиту.

Паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів за договором містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору (а.с. 25, 26).

Довідка про ідентифікацію підтверджує, що відповідач по справі ОСОБА_1 ідентифікований товариством, а на його номер телефону було надіслано одноразовий ідентифікатор R25630, яким було підписано Договір про надання споживчого кредиту № 9812899 (а.с. 26 зворот).

Платіжним дорученням № 87315095 підтверджується, що 19 листопада 2022 року ТОВ «МІЛОАН» надало ОСОБА_1 кошти у сумі 1 500 грн згідно з договором № 9812899 (а.с. 27).

З інформації, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 , банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , крім того, на вказаний рахунок 19 листопада 2022 року, здійснено переказ коштів у сумі 1 500 грн, що підтверджує факт зарахування кредитних коштів (а.с. 64, 65).

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 9812899 виконало у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про надання коштів у кредит у електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення анкети-заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення простого електронного підпису погодився із запропонованими умовами договору, підписавши їх.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання грошових коштів у кредит № 9812899 та підписаний одноразовим ідентифікатором.

На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 93-МЛ від 28 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» (Кредитор) та ТОВ «ФК «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Новий кредитор), Кредитор відступив Новому кредитору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 29-33).

Витяг з Реєстру Боржників від 28 березня 2023 року до Договору факторингу № 93-МЛ від 28 березня 2023 року підтверджує передання права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 9812899, загальна сума заборгованості 6 037,50 грн, яка складається з 1 500 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 387,50 грн заборгованості за відсотками та 150 грн заборгованість за комісією (а.с. 34 зворот).

Акт прийому передачі Реєстру боржників від 28 березня 2023 року підтверджує факт передання реєстру боржників у повному обсязі (а.с. 35).

Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції в національній валюті № 70781 від 28 березня 2023 року (а.с. 35 зворот).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором про споживчий кредит № 9812899 від 19 листопада 2022 року.

Розрахунок заборгованості виконаний первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» відображає нарахування кредиту, процентів за зниженою та стандартною процентною ставкою та жодних сплат на погашення заборгованості (а.с. 27 зворот, 28).

Заборгованість за кредитним договором новим кредитором (позивачем) не донараховувалася та залишилася незмінною.

12 вересня 2025 року на адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 9812899 від 19 листопада 2022 року, проте борг залишився непогашеним (а.с. 36).

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного, належного та повного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості та підстав для їх стягнення у примусовому порядку.

При цьому суд зважає, що відповідачем розрахунки заборгованості за сумою тіла кредитів та нарахованими відсотками не спростовані, відомостей щодо їх невідповідності розміру фактично отриманих коштів не наведено, а тому, беручи до уваги заявлені розрахунки, які сприймаються судом як математично обґрунтовані, оскільки такі нараховані у порядку та строки обумовлені відповідними договорами, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі 6 037,50 грн, яка складається з 1 500 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 387,50 грн заборгованості за відсотками та 150 грн заборгованість за комісією.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача.

Крім того, позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн, на підтвердження яких подав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 38 зворот); копію акту наданих послуг № 1033 від 05 вересня 2025 року (а.с. 39); копія детального опису наданих послуг до акту № 103 від 05 вересня 2025 року (а.с. 39 зворот) та ордер на надання правничої допомоги (а.с. 40).

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», подану представником Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», , юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4, м. Львів, 79029, заборгованість за кредитним договором № 9812899 від 19 листопада 2022 року, укладеним із ТОВ «МІЛОАН» () в сумі 6 037 (шість тисяч тридцять сім) гривень 50 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а всього стягнути 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко