Справа № 473/3958/25
"15" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., секретаря судового засіданні Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 24 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Свірьопкіній в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, проявив неуважність, не обрав безпечну швидкість руху, допустив наїзд на припаркований автомобіль. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач залишив місце пригоди та здійснив наїзд на електричну опору повітряної лінії електричних мереж № 22.
24 березня 2025 року між сторонами було укладено угоду № 17 про відшкодування шкоди, спричиненої майну АТ «Миколаївобленерго», згідно якої відповідач визнав факт завдання ним позивачу шкоди та зобов`язався її сплатити в повному обсязі рівними частинами, а саме по 4115,20 грн, здійснюючи кожний платіж у наступному порядку: до 20 квітня 2025 року, до 20 травня 2025 року, 20 червня 2025 року, але в будь-якому випадку, сума збитків повинна бути повернута не пізніше 20 липня 2025 року. Проте взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав.
В судове засідання представниця позивача Пономаренко Л.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
При цьому суд встановив, що 24 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Свірьопкіній в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, проявив неуважність, не обрав безпечну швидкість руху, допустив наїзд на припаркований автомобіль. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач залишив місце пригоди та здійснив наїзд на електричну опору № 22 на Л-10 повітряні лінії 0,4 кВ, яка входить до складу основних засобів «ПЛ-0,4 кВ ТП-270586 с. Дорошівка, яка перебуває на балансі позивача.
В результаті таких дій відповідача обумовлена електрична опора була пошкоджена.
Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2025 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зазначена стаття містить загальне правило щодо застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків. Відповідно до нього необхідна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
При цьому, обов`язок по доведенню відсутності таких умов як протиправність діяння та вина покладається на правопорушника, тоді як необхідність доведення причинного зв`язку між поведінкою правопорушника та шкодою є безпосереднім обов`язком потерпілого.
Згідно ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Проте взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.ч. 1, 2ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦПК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення.
Встановлене договором зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1ст. 526 ЦК України).
В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд
позовні вимоги Акціонерного товариства «Миколаївобленерго`до Довгошиї Сергія Юрійовича про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Миколаївобленерго», місцезнаходження: місто Миколаїв, вулиця Громадянська, 40, ідентифікаційний код 23399393, судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його складення.

Суддя Л.В.Лузан