Справа №751/9684/25
Провадження №2-з/751/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Решетник В.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Петрушанко В.П. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 05.11.2025 ОСОБА_1 працівники Приват Банку повідомили про накладення арешту приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. Звернувшись 10.11.2025 до приватного виконавця Палігіна О.П. він надав постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2022 ВП № 68403562 щодо примусового виконання виконавчого напису № 130843 від 10.06.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко м Є.М. про стягнення з ОСОБА_2 29 353,87 грн за кредитним договором № 500352597 від 15.03.2013 укладеного з АТ «Альфа Банк».

Зазначають, що 02.08.2014 ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчений, але не зважаючи на це, нотаріус не перевірив факт отримання кредиту тобто не перевірив безспірність заявлених вимог, крім того з 22.07.2017 нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а отже, при винесенні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було допущено порушення процедури стягнення боргу.

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 14.11.2025 прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 14.11.2025 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №68403562 на підставі виконавчого напису №310843 від 10.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , про стягнення з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у сумі 29353,87 грн. за кредитним договором №500352597 від 15 березня 2013 року, укладений з АТ «Альфа-Банк», який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

19.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив від ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», згідно з яким представник відповідача визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просив повернути позивачці 50% судового збору, сплаченого при подачі позову у зв`язку з визнанням позову відповідачем та зменшити витрати на правничу допомогу до 1000 грн.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. не висловили позицію щодо заявленого позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 02.08.2014 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_4 .

10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис № 130843, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» коштів за кредитним договором № 500352597 від 15.05.2013, укладеного між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 на загальну суму 29 353,87 грн.

28.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавче провадження № 68403562 з примусового виконання виконавчого напису №130843 виданого 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком М.Є.

21.08.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 68403562.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості за кредитним договором, здійснення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Узагальнена позиція позивача зводиться до існування спірної заборгованості за кредитним договором, що унеможливлювало вчинення нотаріусом виконавчого напису. Окрім того, при винесенні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було допущено порушення процедури стягнення боргу.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказаною статтею визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса».

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Таким чином, наразі вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе тільки на підставі нотаріально посвідчених договорів.

Ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 2, 5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц, провадження 14-84цс19.

Отже, з усіх досліджених матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису №91557 від 4 червня 2021 року, нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_6 перед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», зазначений у написі, є безспірним. Крім того, вказаний виконавчий напис був вчинений не на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач при цьому не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, враховуючий той факт, що позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів», а за заяву про забезпечення позову нею було сплачено 605,60 грн, з відповідача підлягає стягненню 50% суми судового збору, що складає 605,60 грн. за подання позову на користь держави та 302,80 грн за подання заяви про забезпечення позову на користь позивачки.

Щодо вимоги про стягнення витра на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ст. 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просила суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1149802 від 13.11.2025.

Проте, у матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, детальний розрахунок обсягу та вартості наданих позивачу послуг, а також первинні облікові документи, що підтверджують оплату відповідних послуг.

Оцінюючи документи, надані позивачем на обґрунтування судових витрат на правничу допомогу, суд позбавлений можливості визначити співмірність заявленого розміру вказаних витрат з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатських послуг та робіт, оскільки вони не визначені в наданих документах.

У зв`язку з викладеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування з відповідача витрат на правничу допомогу.

Керуючись 2,5,10-13,18,141,258-259,263-265, 268,273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №130843 від 10.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» , 29 353 грн 87 коп заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 302 (триста дві) грн 80 коп

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 % судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову згідно квитанції 13.11.2025 № UF5D-UB4U-55BE у сумі 302 (триста дві) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 4340222, адреса: 03035, м. Київ, вул. Соломянська, буд. 2.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округ Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, адреса: 14013, м. Чернігів, просп. Перемоги, 139, офіс 213

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко