ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2643/24 Номер провадження 22-ц/814/2093/25Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» - адвоката Крушенівського Романа Олексійовича на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Старокожко В.П., повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення коштів наданих у позику,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» адвокат Крушенівський Р.О. звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів наданих у позику. Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 6272254 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 22.02.2024 у сумі 107440,13 грн та судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного електронного договору № 6272254 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 22.02.2024 ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», у безготівковій формі кредит у сумі 80000,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою фіксованої процентної ставки 28,00% річних строком до 15.02.2027.

ОСОБА_1 умови договору не виконала та має станом на 01.11.2024 заборгованість в сумі 107440,13 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 72717,20 грн, заборгованість по відсотках - 12322,93 грн, заборгованість по комісії - 22400,00 грн; заборгованість по розрахунку інфляції - 0,00 грн, заборгованість за 3% річних - 0,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогами/претензіями, які були не виконані, заборгованість не погашена.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання коштів у позику задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість за договором № 6272254 від 22.02.2024 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в розмірі 28 415,46 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» 801,51 грн. витрат по сплаті судового збору.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з судовим рішенням, адвокат Крушенівський Р.О. в інтересах ТОВ «Фінансово - кредитний супермаркет» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що матеріали справи містять копію Претензії щодо повернення заборгованості за Договором № 6272254 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за № 6272254-1 від 19.08.2024, а також докази відправлення поштовим оператором «Укрпошта» претензії ОСОБА_1 , а саме накладну за № 237 від 19.08.2024. Вказана претензія була залишена позичальником без відповіді та задоволення. Висновки щодо застосування норм права, що містяться у вказаних судом першої інстанції постановах суду касаційної інстанції на обґрунтування підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині ненадання доказів отримання претензії позичальником, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у даній справі.

Вказані порушення визначеного порядку надіслання претензії є необґрунтованими та безпідставними.

Апелянт зазначає, що перед укладенням оспорюваного кредитного договору відповідач був ознайомлений у письмовій формі про мету кредитування, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту, строк, на який одержано кредит, варіанти його повернення. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативою відповідача, при цьому останній свідомо уклав даний договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та частково погасив його.

Комісія за видачу та обслуговування кредиту, включена до сукупної вартості кредиту, встановлена у твердій грошовій сумі, що не суперечить вимогам законодавства. Умова кредитного договору про сплату комісії не створює дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін та не завдає шкоди споживачеві.

Зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості у відповідності до ст.. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення позивача в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно договору та сплати відсотків за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовлявся, жодних заперечень його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судових повісток не отримала за відсутністю її за зазначеним позивачем місцем проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. За вказаних підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до укладеного електронного договору № 6272254 від 22.02.2024 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» у безготівковій формі кредит у сумі 80 000,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою фіксованої процентної ставки 28,00% річних строком до 15.02.2027 шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, який зазначений у Додатку № 2 та є невід`ємною частиною цього договору. Платежі з повернення кредиту здійснюються згідно Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору /а.с. 7-22/.

Умовами договору передбачено, що за обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісяця сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1 цього договору. Встановлена договором комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно у вищевказаному розмірі у період, встановлений у Додатку № 1 до цього договору, починаючи з 01.03.2024.

Відповідно до п. 2.7 договору, позичальник сплачує комісію у розмірі 3% від суми кредиту, встановленої у п. 1.1 даного договору. Зазначена комісія сплачується позичальником одноразово у день видачі кредиту за рахунок кредитних коштів (тіла кредиту) шляхом перерахування за вказаними позичальником реквізитами суми кредиту за мінусом утриманої кредитодавцем комісії.

Відповідно до п. 4.7 договору у випадку невиконання позичальником зобов`язань, визначених п. 3.3 цього договору, протягом більше 30 днів, кредитодавець має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит підлягає поверненню з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги кредитодавця. Повернення кредиту здійснюється позичальником протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення.

Відповідно до копії Додатку № 1 до договору № 6272254 від 22.02.2024 сума кредиту становить 80000,00 грн, процентна ставка - 28% річних, дата надання кредиту 22.02.2024, дата закінчення дії договору - 15.02.2027, комісія за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячно) 3200 грн, одноразова комісія за надання кредиту 2400,00 грн /а.с. 28-29/.

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 (Додаток № 2 до договору № 6272254 від 22.02.2024) остання прохає перерахувати належну їй суму кредиту після утримання комісії згідно п. 2.7 Договору № 6272254 від 22.02.2024 на зазначений номер рахунку у АТ «Ощадбанк» /а.с. 30/.

У копії Додатку № 3 до договору № 6272254 від 22.02.2024 вказано реквізити для перерахування коштів ОСОБА_1 на поточний рахунок кредитодавця для погашення кредиту, процентів та сплати інших платежів /а.с. 31/.

Відповідно до копії платіжної інструкції від 22.02.2024 № 2296 відповідачці позивачем перераховано 77 600,00 грн як видачу кредиту за кредитним договором № 6272254 від 22.02.2024 /а.с. 32/.

До позовної заяви додано копію протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 13.08.2024, який містить інформацію про електронні підписи підписувачів - представника позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 /а.с. 27/.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 6272254 від 22.02.2024 станом на 01.11.2024, остання має загальну заборгованість, яка становить 107 440,13 грн, з них: заборгованість за кредитом -72 717,20 грн, заборгованість по відсотках 12 322,93 грн, заборгованість по комісії 22 400,00 грн/а.с. 33/.

Відповідно до цього розрахунку, за період з 22.02.2024 по 01.11.2024 ОСОБА_1 нараховано до виплати по тілу кредиту - 42458,13 грн, з яких відсотків - 14658,13 грн, комісії 28800,00 грн. За вказаний період в рахунок погашення виплат по кредиту останньою сплачено 16018,00 грн, з яких: по тілу кредиту - 7282,80 грн, по відсотках - 2335,20 грн, по комісії - 6400,00 грн. Вказане відображено і у виписці щодо нарахування та виплати процентів, кредиту по вказаному кредитному договору станом на 01.11.2024 /а.с. 34/.

Відповідно до копії претензії щодо повернення заборгованості за договором № 6272254 про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту /а.с.35/, позивачем було надіслано її на адресу ОСОБА_1 19.08.2024. Вказана претензія містить вимогу про погашення заборгованості в сумі 95594,27 грн, яка виникла станом на 01.08.2024 у тридцятиденний строк з моменту її отримання боржницею.

Цей документ надісланий за допомогою сервісу «Укрпошта», що підтверджується копіями квитанцій від 19.08.2024 /а.с.36/ та копією опису вкладення у цінний лист /а.с.37/. Доказів отримання ОСОБА_1 цієї претензії не надано.

У зв`язку із невиконання умов договору ОСОБА_1 позивач прохав стягнути із неї заборгованість за договором № 6272254 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 22.02.2024, у сумі 107 440,13 грн та судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, рішення мотивував тим, що умови договору щодо сплати комісійної винагороди в розмірі 4% є нікчемними, а тому сума заборгованості зменшується на розмір нарахованої комісії. Також судом вказано, що позивач має право на стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла за період з 22.02.2024 по 01.11.2024, а тому заборгованість нарахована поза межами цього періоду не може бути стягнута оскільки строк дії договору не закінчився, а строк сплати всіх інших платежів не настав.

Апеляційний суд із такими висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно зі статтею 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 526, 527, 529, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений у зобов`язанні строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтями 12, 13, 81ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, які б спростовували факт отримання кредитних коштів або належності виконання зобов`язання. Тоді, як розмір стягнення заборгованості за кредитом, включно із відсотками та комісією, підтверджено детальним розрахунком та випискою по рахунку, які у сукупності підтверджують заявлені позовні вимоги.

Стосовно підставності нарахування комісії за послугу з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховує наступне.

За змістом пункту четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Таким чином Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Із п.2.5 копії договору №6272254 від 22.02.2024 вбачається, що комісійна винагорода сплачується за послуги, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості і поверненням кредиту (надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Кредитодавцю, надання довідки щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплатити або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов), а також іншу інформацію, надання якої передбачено законодавством, а також даним Договором. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Після дати остаточного повернення кредиту, зазначеного у п. 1.3 Договору, встановлений Договором розмір Комісії підлягає нарахуванню та сплаті Позичальником до Повного виконання зобов`язань за цим Договором.

Отже, за правилами ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» такі умови кредитування є нікчемними, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої комісії в розмірі 28800 грн. слід відмовити за безпідставністю.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються.

Доводів на спростування розміру правничих витрат та заперечень щодо підставності їх стягнення апеляційна скарга не містить. Тоді як при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд надає оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №604/424/23 від 19.12.2024.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» - адвоката Крушенівського Романа Олексійовичаслід залишити без задоволення, а рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» - адвоката Крушенівського Романа Олексійовича - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль