Справа № 473/3917/25
"16" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вознесенська Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначала, що 26 жовтня 2024 року о 01 год. 20 хв. у м. Вознесенську Миколаївської області, по вул. Героїв України, відповідачка ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - мопедом марки «Honda Dio», в стані алкогольного сп`яніння, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки ОСОБА_2 , яка на момент дорожньо-транспортної пригоди не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, як володільця транспортного засобу, завдану шкоду позивачці в добровільному порядку не відшкодувала, а тому ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачки вказану шкоду в судовому порядку.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві проти цього не заперечувала.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що 26 жовтня 2024 року о 01 год. 20 хв. у м. Вознесенську Миколаївської області, по вул. Героїв України, відповідачка ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - мопедом марки «Honda Dio», без реєстраційного номера, в стані алкогольного сп`яніння, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи вбачається, що на час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не мала чинного полісу страхування цивільно-правової відповідальності, як володільця мопеда марки «Honda Dio» (мопед не зареєстрований, номерні знаки відсутні).
Також встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідачки ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного їй автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до яких належить діяльність з використання транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою в повному обсязі.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 4), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п.п. 14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» N 4 від 01 березня 2013 року при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч.ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати: 1211,20 грн сплаченого судового збору, 4000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (встановлення розміру завданої матеріальної шкоди).
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В.Лузан