УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.

розглянув у відкритому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Єврокредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ "ФК Єврокредит" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором TDB.2021.0165.12710 у розмірі 23 446,93 грн; стягнути судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 11 200 грн.

Суд ухвалою від 21.11.2025 відкрив спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначив її до розгляду.

26.11.2025 представник позивача Журавльов С.Г. подав заяву, в якій просить закрити провадження у цивільній справі № 953/12276/25; повернути 50 % сплаченого судового збору.

10.12.2025 відповідачка засобами електронного зв`язку повідомила суд, що повністю погасила заборгованість перед позивачем, на підтвердження чого надала копію квитанції № 271743826 від 24.11.2025, згідно з якою на користь позивача сплачено 25 998,68 грн.

Заява мотивована тим, що відповідачем після відкриття судом провадження у справі № 953/12276/25, було задоволено позовні вимоги у повному обсязі. Таким чином, заборгованість яка сформувалась за відповідачем станом та була предметом позовних вимог у справі № 953/612276/25, погашена відповідачем в повному обсязі після відкриття провадження у справі. Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та у зв`язку з відсутністю предмета спору просить закрити провадження у справі. Крім того, посилаючись на ч. 2 ст. 255 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" просить повернути судовий збір.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач 12.12.2025 до суду подала заяву в якій просила розглядати без її участі до заяви додала квитанцію пр. сплату заборгованості.

Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подану заяву та матеріали справи, дійшов висновку щодо наявності підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20).

Тобто, закриваючи провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, суд повинен перевірити чи дійсно такий відсутні, чи не залишилося між сторонами неврегульованих питань.

Так, представник позивача зазначив, що відповідач після відкриття провадження у справі задовольнив позовні вимоги в повному обсязі. На підтвердження вказаних обставин відповідачка надала: квитанцію № 271743826, згідно з якою на користь позивача сплачено 25 998,68 грн тобто у повному обсязі.

Отже, до суду надано докази виконання відповідачем зобов`язань, невиконання яких слугували підставою для звернення з позовом.

Враховуючи викладене, надані стороною докази на підтвердження вказаних у заяві обставин, задоволення позовних вимог відповідачем після порушення провадження у справі, суд дійшов висновку, що предмету спору у цій справі відсутній унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а тому наявні підстави для задоволення клопотання в частині закриття провадження.

Щодо повернення судового збору

Відповідно до частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Представник позивача просить повернути сплачений судовий збір, посилаючись на пункт 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Водночас відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову (аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц).

Тобто, наведеною нормою передбачено окремі випадки відшкодування понесених судових витрат у випадках закриття провадження у справі, зокрема, у разі коли позивач не підтримує свої вимоги, у зв`язку з їх задоволення відповідачем.

Суд виходить зі змісту поданої заяви, а сам: по-перше, ініціатором (заявником) закриття провадження є позивач; по-друге, підставою закриття провадження є задоволення відповідачем позовних вимог після пред`явлення позову; по-третє, згідно з наданими відповідачкою доказами погашення заборгованості вбачається, що відповідачка погасила заборгованість. Тобто обставини підпадають під правове регулювання, передбачене частиною третьою статті 142 ЦПК України.

Відповідно, за вказаного правового регулювання позивач може ініціювати питання відшкодування понесених витрат з відповідача (друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України). Однак позивач указаного питання не порушував перед судом.

Крім того, як вбачається із наданої відповідачем до суду квитанції № 271743826 відповідачем сплачено 25 869,33 гривень, водночас сума заборгованості заявлена позивачем в позовній заяві 23 446,93 грн. Тобто сума сплачена відповідачкою більша ніж заявлена до стягнення заборгованість на 2 422,20 грн (25 869,33 - 23 446,93), що відповідає розміру судового збору.

Отже, ураховуючи конкретні наведені обставини, суд виходить з того, що (І) клопотання про закриття провадження у справі ініційоване позивачем, (ІІ) підлягає задоволенню з підстав відсутності предмета спору, оскільки відповідач після відкриття провадження (пред`явлення позову) задовольнив вимоги позивача, відповідно, (ІІІ) такі відносини урегульовано частиною третьою статті 142 ЦПК України, за якою позивач має право на відшкодування витрат за рахунок відповідача, а не шляхом повернення коштів з державного бюджету, (IV) згідно з наданою квитанцію відповідачка сплатила позивачу суму більшу ніж заявлено до стягнення на 2 422,20 грн, що також відповідає розміру судового збору.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача в частині повернення судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 142, 255, 256, 259 261, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Єврокредит" про закриття провадження задовольнити частково.

2. Провадження у цивільній справі № 953/12276/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Єврокредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ВІТЮК