Справа № 629/8830/25
Провадження № 2/629/2461/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Лозівської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2025 року до судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко Н.В. надійшла вищевказана позовна заява про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , як батьком, його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 зазначено, що доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 посилаючись на ст. 315 ЦПК України, Постанову Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання малолітньої дитини. Позивач обґрунтовує необхідність встановлення такого факту потребою подальшого оформлення допомоги на дитину та оформлення відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період, на підставі ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, у поданій заяві не сформульовано жодної іншої позовної вимоги, спрямованої на захист порушеного або оспорюваного права у спорі з відповідачем ОСОБА_2 (зокрема, не зазначено: у чому полягає порушення прав позивача саме діями або бездіяльністю відповідача; який спосіб захисту обрано; який є предмет спору між сторонами).

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Тобто у позовній заяві позивач повинен вказати вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що заявлена вимога за своєю правовою природою є вимогою про підтвердження юридичного факту, що притаманно окремому провадженню (ст. 293, 315 ЦПК України). При цьому Верховний Суд у справах цієї категорії звертає увагу, що питання самостійного виховання/утримання не може вирішуватись судом абстрактно та поза спором, а відповідний факт може встановлюватися лише як обставина доказування у позовному спорі між батьками щодо виконання батьківських обов`язків; окреме провадження не може застосовуватись для створення преюдиційних фактів.

За таких обставин, враховуючи, що подана заява у формі позову не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить належного визначення предмета спору та способу судового захисту, а з її змісту вбачається звернення за встановленням юридичного факту без зазначення інших вимог, тому позивачу необхідно чітко визначити предмет спору та спосіб (способи) захисту права, які позивач просить застосувати суд у позовному провадженні (а не лише встановити факт), із відповідним обґрунтуванням; в позовній заяві зазначити, які саме права чи інтереси позивача порушено або оспорюються відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наявність у позовній заяві зазначених вище недоліків, суддя дійшов висновку про те, що її слід залишити без руху, при цьому позивачу, на виконання ухвали, потрібно усунути вищевказані недоліки позову.

Керуючись ст.ст.185, 258, 260 ЦПК України, суддя, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Лозівської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія ТКАЧЕНКО