____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4459/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 16.04.2021 у розмірі 56004,30 гривень 00 копійок, а також судові витрати 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у сумі 16 000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що16.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансових послуг № 350.

Первісний кредитор на виконання умов договору виконав свої зобов`язання та перерахував на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4500,00 грн.

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу №01-12, відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь ТОВ«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №350.

У подальшому, 10.03.2023, між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений Договір№10-03/2023/01про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №-43527. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №350.

Належним чином взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, кредитні кошти не повернув, відсотки за їх користування не сплатив.

Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість у розмірі 56004,30 грн, з яких 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 51504,30 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

З метою захисту своїх майнових прав позивач звернувся з даним позовом до суду.

Короткий виклад відзиву на позовну заяву

Відповідач зауважив, що не розуміє, за який саме кредит або договір йде мова у позовній заяві. У період початку повномасштабної війни він втратив свій мобільний телефон, усі паролі до банківських застосунків та електронної пошти. У той час вимушено перебував в іншому місті, далеко від дому, не мав можливості контролювати свої фінанси і навіть не знав, чи залишуся живий. Через це він не отримував жодних повідомлень і не знав, що існує така заборгованість та що справа може дійти до суду. Просить суд витребувати від позивача повний пакет документів, що підтверджують існування зобов`язання, а також детальний розрахунок заборгованості із зазначенням дати виникнення боргу, тіла кредиту, відсотків, комісій та штрафних санкцій.

Також відповідач зазначив, що наразі перебуває у дуже складному матеріальному становищі, втратив стабільний дохід під час війни, не має можливості одноразово сплатити заявлену суму боргу.

Просить суд розглянути можливість надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду у випадку його задоволення (ст. 233 ЦПК України) та врахувати факт психологічного тиску з боку колекторів та кредитора і зобов`язати позивача/представників утриматися від таких дій до набрання рішенням законної сили.

Відповідь на відзив

Позивач повторно наголосив на укладенні 16.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 договору про надання фінансових послуг №350 «Стандартний», який був укладений згідно з п.3.ч.1. ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Договір про надання фінансових послуг №350 підписано Позичальником електронним цифровим підписом H7 (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідним ідентифікатором було підписано Договір, Додатки до Договору, Паспорт споживчого кредиту. Вищезазначене підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Детально всі дії відображені в довідці, а саме Інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладання електронного договору, яка надана також до матеріалів справи. Таким чином, відповідач здійснив усі дії, спрямовані на укладання договору про надання фінансових послуг шляхом підписання договору про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому, були перераховані грошові кошти в в визначеному в договорі сумі 4 500,00 грн, що, на думку позивача, підтверджується довідкою, наданою до матеріалів справи. Відповідно до Договору визначено, що Кредит надається Позичальнику шляхом переказу грошової суми на картковий рахунок.

На виконання умов договору про надання фінансових послуг №350 від 16.04.2021 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 500,00 грн. Дана обставина підтверджується квитанцією ТОВ ФК «Вей фор пей», згідно якого 16.04.2021 року здійснено успішний переказ грошових коштів на карту, яка зазначена позичальником в договорі, у сумі 4 500,00 грн.

Відповідач не надав жодної виписки по своїх карткових рахунках на підтвердження обставин ненадходження грошових коштів на рахунок Відповідача за укладеним Договором або сплати заборгованості за Договором в іншому розмірі Разом з тим, для спростування заперечень Відповідача, до справи було подано клопотання про витребування доказів. Отже, підсумовуючи вищевикладене, Позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо укладення договору та перерахування коштів за ним. Відтак, посилання відповідача є необґрунтованими та є намаганням уникнути відповідальності відповідача від виконання зобов`язань. Договір було укладено в 2021 році, тобто до початку повномасштабного вторгнення, відтак відповідні посилання відповідача є сумнівними. Виходячи з викладеного, вбачається, що Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подав. Таким чином вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Також позивач зазначив, що договором передбачено та погоджено сторонами граничний строк користування кредитними коштами 1 рік, в межах якого і було здійснено нарахування відсотків, оскільки, Позичальник не скористався своїм право щодо повернення кредитних коштів у рекомендований (пільговий) строк, тобто у строк найнижчої відсоткової ставки за користування.

Звертає особливу увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем, відповідно до всіх погоджених умов Договору. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків.

Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заперечення на відповідь на відзив

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву не скористався.

Процесуальні дій та рух справи

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся з позовом до Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Ухвалою судді від 08.09.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов.

Також ухвалою судді від 15.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів: витребувано з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» відповідну інформацію та докази перерахування грошових коштів на картку відповідача (за наявності підтвердження інформації про її емітування).

17.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.09.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву.

Заперечення від представників сторін проти розгляду справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до суду не надходили.

13.10.2025 з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надійшла витребуванні інформація та докази.

Ураховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені судом фактичні обставини справи

16.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансових послуг № 350.

Відповідно до розділу 1 цього Договору, товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами Договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений в анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (п. 1.2 Договору).

Згідно з заявою-анкето, графіку платежів, а також паспортом споживчого кредиту встановлено, що відповідач бажає отримати кредит у розмірі 4500,00 грн зі строком кредитування 18 днів.

Відповідно до п. 1.3, п 1. 4 Договору, орієнтований строк повернення кредиту 18 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 18 днів змоменту сплати усіх нарахованих процентів.

Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування («процентна ставка»), протягом фактичного користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредиту за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.а;

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.б;

г)починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.в.

Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 18 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичне користування кредитом на дату сплати.

В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягаютьобов`язковій сплаті кожні 18 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Відповідно до п. 1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.

Первісний кредитор на виконання умов договору виконав свої зобов`язання та перерахував на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4500,00 грн, що підтверджується інформацією ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 19.01.2024, а також інформацією з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».

Належним чином взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, кредитні кошти не повернув, відсотки за їх користування не сплатив.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, стороною відповідача не надані, які і не надані докази на підтвердження здійснення часткової оплати за вказаним кредитним договором.

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу №01-12, відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь ТОВ«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №350.

Згідно з Витягом з Додатку № 3 до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 «Реєстр Боржників», первісний кредитор передав права вимоги за договором від 16.04.2021, укладеним зі ОСОБА_1 , заборгованість за яким складала 34605,00 грн (4500,00 грн тіло кредиту, 30105,00 грн відсотки за користування кредитом).

Відповідно до договору факторингу, право вимоги - це право грошової вимоги клієнта до боржників щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявні вимога)

Водночас згідно з п. 2.3. Договору факторингу, з дати відступлення (передачі) кредитором новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив кредитора у правовідносинах з божниками, що існують на дату відступлення прав вимоги, фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики, проведеним ТОВ «ВЕРДИК КАПІТАЛ», встановлено що останнім здійснено донарахування відсотків:

- у період з01.12.2021 по 15.04.2022 у розмірі 46940,40 грн - згідно з умовами кредитного договору.

Всього заборгованості за відсотками становить 77045,40 грн (30105,00 грн нарахованим первісним кредитором та 46940,40 грн нарахованими ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»).

У подальшому, 10.03.2023,між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений Договір№10-03/2023/01про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №-43527. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №350.

Мотиви суду

Ураховуючи, що факт укладання договору, отримання відповідачем кредитних коштів та користування нею, а також неповернення їх та відсотки за користування кредитом сторонами фактично не оспорюється, суд вважає ці обставини доведеними та не спростованими належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Щодо розміру відсотків, пред`явлених позивачем до стягнення з відповідача.

При цьому, стаття 204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1054ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, відповідно до якої проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України).

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленої позовної вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків у розмірі 51504,30грн, суд враховує позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року справа №910/4518/16, зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно з розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (новий розрахунок позивачем не проводився, проценти не нараховувались), за договором від 16.04.2021 № 350, нараховані відсотки в межах річного строку кредитування (з 16.04.2021 по 15.04.2022, який визначений п. 1.9 Договору, укладеного з відповідачем, з урахуванням відсутності виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів у встановлений орієнтовний 18 денний строк.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконав:кредит у встановлений договором орієнтовний 18-денний строк та до цього часу не повернув, відсотки за правомірне користування кредитними коштами не сплатив.

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», до якого на підставі договору факторингу від 01.12.2021 від первісного кредитора перейшло у тому числі право нарахування процентів, не нарахованих первісним кредитором, правомірно здійснило нарахування відсотків за користування кредитними коштами в межах річного строку кредитування, передбаченого п. 1.9 Договору про надання фінансових послуг відповідачу від 16.04.2021.

Таким чином, розглядаючи вказану справу, суд дійшов висновку, що відсотки за користування кредитом, нараховані ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в межах строку кредитування (з 16.04.2021 по 15.04.2022), позовні вимоги зі стягнення з відповідача розміру заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4500,00 грн та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 51504,30 грн, всього на суму 56004,30 грн, підлягають задоволенню.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.

Сторона відповідача звертає увагу суду на скрутне матеріальне становище, у якому він наразі перебуває, та просить врахувати це при ухваленні рішенні та просить застосувати розстрочення стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

В даному випадку факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наступними доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024; прайс-листом послуг з визначеною вартістю; заявкою на надання юридичної допомоги № 1003 від 01.05.2025, у якій наведений детальний опис робіт та їх вартість на загальну суму 16000,00 грн, витягом з Акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025, відповідно до якого сторони погодили наданні послуги адвокатським об`єднанням позивачу на загальну суму 16000,00 грн.

Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

При цьому, суд зазначає, що чинний ЦПК України встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн не є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Позовна заява містить умови: 1) кредитного договору; 2) договорів про заміну кредитора у зобов`язанні та перелік додатків до вказаних договорів. Розрахунки, проведені позивачем, у позові відсутні. Цитування положень Цивільного кодексу України щодо підстав позову та наведення ряду позиції Верховного Суду з вирішення спорів у даній категорії справ, відповідно до яких практика є сформованою та сталою, не свідчать про складність справи.

Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 8800 грн (6000,00 грн складання позовної заяви та формування додатків до неї (згідно з прайс-листом: 3000 грн за годину складення позовної заяви) та 2800,00 грн відповідь на позов).

Таким чином, ураховуючи задоволення позовних вимог,з відповідача підлягають стягненню судові витрати з правничої допомоги у розмірі 8800,00 грн.

Щодо вирішення питання про розстрочення сплати заборгованості по кредитному договору

17.08.2025 відповідач звернувся із відзивом на позовну заяву, у якому серед іншого просив суд просив розстрочити або розстрочити виконання рішення суду, посилаючись на складне матеріальне становище.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України).

Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.

Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).

Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).

З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19.

Необхідною умовою для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення є ретельне з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін у справі. Це означає, що суд повинен дослідити та оцінити як доводи, так і заперечення кожної сторони. Зокрема, має бути врахований вплив рішення про розстрочення на права та інтереси позивача, його потенційні наслідки для виконання зобов`язання в повному обсязі та забезпечення належного рівня захисту прав сторін. Водночас суд повинен оцінити обставини, які обґрунтовують потребу відповідачки у розстроченні, такі як фінансовий стан, характер зобов`язань та інші фактори, що можуть впливати на можливість своєчасного виконання судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі N926/4693/23.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

З наведеного слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Таким чином, відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках (у даному випадку з належним підтвердженням матеріального становища), оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Ініціюючи розстрочення виконання рішення суду, відповідачка не навела та не надала доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Ураховуючи викладене, суд виснував про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача щодо розстрочення або відстрочення виконання рішення суду.

Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що за наявності підстав та їх підтвердження, він має право після ухвалення рішення звернутися, як до суду так і до державного виконавця із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду.

Керуючись статями 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про надання фінансових послуг від 14.04.2021 № 350у розмірі 56004 (п`ятдесят шість тисяч чотири) гривні30 копійок, з яких 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 51504,30 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 8800 (вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , адреса: вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення підписане 16.12.2025.

Суддя Ю. А. Скриль