Справа № 369/1275/24
Провадження № 2/369/1548/25
05.12.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
за участю секретаря Іларіонова І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/1275/24 за позовною заявою Служби у справах дітей Боярської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -
У січні 2024 року Служба у справах дітей Боярської міської ради, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
Позовна заява мотивована тим, що Службою у справах дітей Боярської міської ради було розглянуто питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнано доцільним позбавлення його батьківських прав.
Так, після смерті матері дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітня ОСОБА_4 проживає у тітки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її повному утриманні.
Батько дитини ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця роботи, не бере участі у вихованні, навчанні та розвитку доньки, не забезпечує належних умов для її життя. Під час спілкування з батьком дитина перебуває у пригніченому емоційному стані. За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується негативно, з сусідами стосунків не підтримує.
Характеристика Боярського академічного ліцею «Інтелект» підтверджує, що догляд за дитиною фактично здійснює ОСОБА_5 , яка відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, забезпечує належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов, житло, у якому проживає дитина, перебуває в належному стані, забезпечене всім необхідним для її розвитку та виховання.
Враховуючи наведене, наявні підстави для висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої ОСОБА_2 , у зв`язку з чим Служба у справах дітей Боярської міської ради вважає за доцільне позбавити його батьківських прав. На підставі викладеного, позивач просить суд:
1. Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_5 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 29 січня 2024 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 04 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.
Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №62 від 09 січня 2025 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2025 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І.О. від 16 січня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 лютого 2021 року Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №3. Батьками дитини вказані: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 .
Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Боярської міської ради від 25 травня 2021 року №124, до відділу у справах сім`ї, дітей та молоді надійшло анонімне повідомлення про те, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у небезпеці. Зокрема, зазначено, що мати дитини систематично не виконує батьківських обов`язків, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а її співмешканець застосовує фізичну силу до матері та дитини. У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітньої просили терміново вжити заходів щодо її вилучення.
Як убачається з матеріалів справи, на підставі Висновку про доцільність відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав (додаток №1 до рішення виконавчого комітету), а також Акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 25 травня 2021 року, в якому за результатами оцінки визначено наявність безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено необхідність негайного відібрання її від матері, Виконавчий комітет Боярської міської ради 25 травня 2021 року прийняв рішення № 1/1 «Про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 від матері ОСОБА_3 та надання висновку до суду щодо відібрання від матері без позбавлення її батьківських прав». Згідно із зазначеним рішенням дитину було негайно відібрано від матері у зв`язку з існуванням безпосередньої загрози її життю та здоров`ю. З метою забезпечення безпеки дитини, проведення всебічного медичного обстеження та надання необхідної медичної допомоги малолітню ОСОБА_2 тимчасово влаштовано до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня» у місті Боярка за адресою: вул. Хрещатик, 83.
У період з 27 травня 2021 року по 31 травня 2021 року до Виконавчого комітету Боярської міської ради надходили заяви від сусідів, у яких повідомлялося про те, що поруч із ними проживає родина ОСОБА_6 , у складі якої є малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявники зазначали, що сім`я проживає в антисанітарних умовах, а дорослі члени родини систематично приводять до помешкання сторонніх осіб, разом із якими вживають алкогольні напої та наркотичні засоби. За таких умов перебування малолітньої дитини у сім`ї становить реальну небезпеку для її життя та здоров`я.
Відповідно до наказу Служби у справах дітей Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 31 травня 2021 року № 02-21 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини ОСОБА_2 », малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було тимчасово влаштовано до її рідного брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до моменту вирішення питання про встановлення над дитиною опіки.
Наказом Служби у справах дітей Боярської міської ради № 34-с від 22 червня 2021 року малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, а відповідно до наказу цієї ж Служби № 03-21 від 29 вересня 2021 року «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини ОСОБА_2 » дитину було тимчасово влаштовано до рідної тітки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем її проживання.
Матір дитини ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 42 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 01 грудня 2021 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 497.
Згідно з актом депутата Боярської міської ради від 07 вересня 2023 року, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та перебуває на повному утриманні громадянки ОСОБА_5 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
18 жовтня 2023 року до Служби у справах дітей Боярської міської ради надійшла заява за вх. № 1069/02 від громадянки ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У поданій заяві ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця роботи, спілкується з дитиною у стані алкогольного сп`яніння, не забезпечує її морального, психологічного та інтелектуального розвитку. Після спілкування з батьком дитина перебуває у пригніченому та знервованому стані, що негативно позначається на її емоційному самопочутті. За місцем тимчасового проживання ОСОБА_1 характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не працевлаштований, стосунків із сусідами не підтримує.
Крім того, до матеріалів справи долучено рапорт-характеристику, складений начальником сектору превенції ВП №3 Фастівського РУП ГУНП у Київській області. У зазначеному рапорті наведено характеристику громадянина ОСОБА_1 . Згідно зі змістом рапорту, ОСОБА_1 характеризується за місцем проживання негативно, систематично зловживає спиртними напоями, офіційно не працевлаштований, з сусідами стосунки не підтримує, веде прихований спосіб життя. На профілактичному обліку в органах Національної поліції він не перебуває. Протягом року до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався.
31 жовтня 2023 року Службою у справах дітей Боярської міської ради було проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження встановлено, що сім`я проживає у частині приватного будинку площею 48 кв.м, де наявні дві кімнати, кухня, прихожа, санвузол і коридор. Дитина має окрему, належним чином облаштовану кімнату, що забезпечує умови для її гармонійного розвитку. Будинок утримується в належному стані, обладнаний системою водовідведення та газовим опаленням.
Відповідно до характеристики ТОВ «Клініка Медокс» встановлено, що ОСОБА_5 згідно з наказом № 266-В від 02 листопада 2018 року працює на посаді старшої медичної сестри. Довідкою про заробітну плату ТОВ «Клініка Медокс» від 31 жовтня 2023 року вих. № 07/23 підтверджено, що її посадовий оклад становить 8400,00 грн.
На підставі Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчий комітет Боярської міської ради 09 листопада 2023 року ухвалив рішення №10/46 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із частинами 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Суд, оцінивши докази надані позивачем, дійшов висновку, що ОСОБА_1 безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини та її матеріального забезпечення.
Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо наданими позивачем доказами. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Досліджені докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини. На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.
Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що батько малолітньої дитини ОСОБА_1 , матеріальної допомоги на її утримання не надає.
Приписи ч. 3 ст. 166 СК України вказують, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь ОСОБА_5 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
На підставі ст.ст. 141, 150, 155, 157, 164 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Служби у справах дітей Боярської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомо, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА