Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3391/25
Провадження №: 2/332/2246/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2025 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В. за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Схід-Захід» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом ТДВ «Страхова компанія «Схід-Захід» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову позивач зазначив, 01.05.2021 між товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Схід-Захід» (Страховик) та ПрАТ «ВФ Україна» (Страхувальник) укладено договір комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів № ТР/DZ-21-504160, строком дії з 01.05.2021 по 30.04.2023, згідно з яким ТДВ СК «Схід-Захід» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованих транспортних засобів, зазначених у Додатку № 1 до договору страхування, їх окремих складових чи додаткового обладнання при настанні страхового випадку.
01.09.2023 на рахунок ТДВ СК «Схід-Захід» від ПрАТ «СК «Брокбізнес» надійшли кошти у розмірі 115 575,68 грн, невідшкодованою залишилася сума у розмірі 8 927,32 грн. Оскільки відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, а розмір страхової виплати, яку здійснив його страховик ПрАТ «СК «Брокбізнес», є недостатнім для повного відшкодування завданої ним шкоди, позивач звертається до суду з цим позовом.
Ураховуючи вищенаведене, ТДВ «СК «Схід-Захід» просить стягнути з відповідача на його користь суму завданої майнової шкоди у розмірі 8 927,32 гр., та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.
Ухвалою судді від 01.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив суд розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження з метою швидкого врегулювання спору.
Відповідач у судові засідання 14.10.2025, 09.12.2025 не з`явився, причин неявки суду не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки за останньою відомою адресою реєстрації відповідача. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду відповідач не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала.
Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 17.01.2023, о 11-00 год., у м. Запоріжжі, Дніпровському районі, на греблі «Дніпрогес»,зі сторони вул. Гребельної у бік вул. Богдана Хмельницького, електрична опора № 3, водій транспортного засобу «DAEWOO-FSO Lanos TF69Y», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу реагувати на її зміну, у результаті чого, на слизькій ділянці дорозі втратила керування транспортним засобом та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 12.1, 2.3 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2023 у справі № 334/664/23 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2023.
Отже, наявність вини в діях ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.01.2023, додатковому доказуванню не підлягає.
Також судом встановлено, що 01.05.2021 між ТДВ СК «Схід-Захід» (Страховик) та ПрАТ «ВФ Україна» (Страхувальник) укладений договір комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів № ТР/DZ-21-504160, строком дії з 01.05.2021 по 30.04.2022, (відповідно до додаткової угоди № 4 від 22.04.2022 був продовжений до 30.04.2023), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ і ДО, визначеними у відповідному додатку № 2 до цього договору страхування транспортного засобу (КАСКО); відшкодування страхувальником заподіяної шкоди життю та здоров`ю потерпілого або його майну добровільне страхування цивільної відповідальності. Згідно з цим договором ТДВ СК «Схід-Захід» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованих транспортних засобів, зазначених у Додатку № 1 до договору страхування, їх окремих складових чи додаткового обладнання при настанні страхового випадку.
У Додатку № 1 до договору № ТР/DZ-21-504160 від 01.05.2021 комплексного добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів, що містить перелік транспортних засобів, наявна інформація про застрахований позивачем транспортний засіб «Renault Logan», державний номер НОМЕР_1 (страхова сума 337 114,00 грн).
Автомобіль «Renault Logan», державний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, належить ПрАТ «ВФ Україна», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
18.01.2023 ПрАТ «ВФ Україна» надало ТДВ СК «Схід-Захід» заяву про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого транспортного засобу ««Renault Logan» державний номер НОМЕР_1 , що належить ПрАТ «ВФ Україна».
Відповідно до складеного ФОП « ОСОБА_3 » рахунку № С-00000153 від 12.04.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Logan», державний номер НОМЕР_1 , склала 124 503,00 грн.
Згідно з випискою по рахунку від 01.09.2023 ТДВ СК «Схід-Захід» отримало від ПрАТ «СК «Брокбізнес» страхове відшкодування за страховим актом у розмірі 115 575,68 грн.
Отже, із досліджених доказів суд вбачає, що 17.01.2023 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди діями відповідача спричинена матеріальна шкода майну ПрАТ «ВФ Україна», який уклав з ТДВ СК «Схід-Захід» договір комплексного добровільного страхування. ТДВ СК «Схід-Захід» сплатило потерпілому заподіяну майну шкоду у розмірі 124 503,00 грн та отримало від ПрАТ «СК «Брокбізнес» страхове відшкодування у розмірі 115 575,68 грн. Розмір страхової виплати, яку здійснив ПрАТ «СК «Брокбізнес», недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем, даних про відшкодування відповідачем на користь позивача невідшкодованої шкоди у розмірі 8 927,32 грн (124 503,00 - 115 575,68) матеріали справи не містять. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, що підтверджується полісом № 211091877 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 ЦК України.
За змістом п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Частиною 1 статті ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, що був чинним на час ДТП та на час виплати страхового відшкодування (надалі - Закон).
Відповідно до статей 3, 5 Закону метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.
Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (статті 9, 22-31, 35, 36 Закону).
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону та статті 1191 Цивільного кодексу України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.
За змістом ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування», страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Оскільки відповідач є відповідальним за завдані ним внаслідок ДТП збитки, а розмір страхової виплати, яку здійснив його страховик ПрАТ «СК «Брокбізнес», є недостатніми для повного відшкодування завданої ним шкоди, задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення з відповідача 8 927,32 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СК «Схід-Захід» завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8 927,32 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265, 279, 280-284 ЦПК України, суд
Позов товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Схід-Захід» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Схід-Захід» суму шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 8 927 (вісім тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Схід-Захід» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 15.12.2025.
Учасники справи:
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя У. В. Блажко