Справа №487/1110/25
Провадження №2/487/1336/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17.12.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи - ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні, з виплатою грошової компенсації та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сидоренко Т.В., яка діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , третьої особи - ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/16 частку в квартирі АДРЕСА_1 , з виплатою грошової компенсації у розмірі 76013 грн. та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на 1/16 частку в квартирі АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/32 за кожною.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на праві власності належать: частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1996, 5/24 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2021 та 1/16 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2021, а всього 25/48 часток, ОСОБА_2 належить частка, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1996. ОСОБА_4 є співвласником 5/48 частки вищевказаної квартири, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.12.2021, після смерті його матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та діда ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, відповідач ОСОБА_8 є співвласником 1/16 частки вищевказаної квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2021, після смерті його дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не є членом сімї позивачів, між ними склалися неприязнені стосунки, спільне володіння та користування спірною квартирою неможливе, відповідач участі в утриманні квартири не приймає, комунальні та інші платежі по утриманню квартири не сплачує, в спірній квартирі не проживає, місце його знаходження позивачам невідомо. Згідно висновку експерта №125-0008/1 від 20.02.2025 виділ 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 співвласнику ОСОБА_9 на самостійно ізольовану квартиру, враховуючи планування, об`ємно планувальні характеристики квартири, інженерні комунікації, з урахуванням того, що на ідеальну частку приходиться 4,26 кв.м. загальної площі та 2,64 кв.м. житлової площі, у складі житлових та допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі та споруди. Житлові будинки, основні положення» ринкова вартість 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 становитиме 76013 грн. Посилаючись на вимоги ст.. 365 ЦК України, вважали існують підстави для припинення права власності відповідача на його частку у спірній квартирі та визнання права власності на вказану частку за позивачами у рівних частках.

Ухвалою від 28.02.2025 відкрите провадження у справ в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання та витребувані докази.

01.04.2025 до суду надійшли витребувані судом докази спадкові справи № 18/2021 та №17/2021.

Ухвалою від 23.09.2025 закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

17.12.2025 представник позивачів адвокат Сидоренко Т.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її та позивачів участі, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та позивачі і їхній представник проти такого вирішення справи не заперечували.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , позивачу ОСОБА_1 на праві власності належать: частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1996, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, 5/24 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2021, після смерті її чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/16 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2021, після смерті її дочки - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а всього 25/48 часток, позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності частка, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1996, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду. ОСОБА_4 є співвласником 5/48 частки вищевказаної квартири, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.12.2021, після смерті його матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та діда ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Іншим співвласником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_8 його частка становить 1/16, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2021, після смерті його дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №413791708 від 18.02.2025.

Відповідач не є членом сімї позивачів, між ними склалися неприязнені стосунки, спільне володіння та користування спірною квартирою неможливе, відповідач участі в утриманні квартири не приймає, комунальні та інші платежі по утриманню квартири не сплачує, в спірній квартирі не проживає, місце його знаходження позивачам невідомо.

Згідно висновку судового експерта Лесків С.А. судової будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи №125-0008/1 від 20.02.2025, провести виділ 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 співвласнику ОСОБА_9 на самостійно ізольовану квартиру, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики квартири, інженерні комунікації, з урахуванням того, що на ідеальну частку приходиться 4,26 кв.м. загальної площі та 2,64 кв.м. житлової площі, у складі житлових та допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі та споруди. Житлові будинки, основні положення», технічно неможливе. Ринкова вартість 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 становитиме 76013 грн.

29.07.2025 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було внесено на депозит Державної казначейської служби України м. Київ, в якості компенсації ОСОБА_9 вартості 1/16 частки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 76013 грн. (по 38006,50 грн. кожною).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи те, що позивачі внесли на депозитний рахунок в якості компенсації відповідачу вартість 1/16 частки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 у розмірі 76013 грн. (по 38006,50 грн. кожною), відповідач розмір грошової компенсації не оспорював, право власностіОСОБА_5 на таку частку спірного майна має бути припинено.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, шляхом припинення права власності ОСОБА_5 на 1/16 частку квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на 1/16 частку в квартирі АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/32 за кожною, із виплатою ОСОБА_9 грошової компенсації у розмірі 76013 грн.,внесених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Миколаївській області, в якості компенсації вартості 1/16 частки нерухомого майна.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та на користь ОСОБА_2 у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 263- 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи - ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні, з виплатою грошової компенсації та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/16 частку у спільному частковому майні в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на 1/16 частку квартирі АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/32 за кожною.

Виплатити ОСОБА_10 грошову компенсацію у розмірі 76013 грн., внесених 29.07.2025 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 3800,50 грн. кожна, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Миколаївській області, отримувач: ТУ ДСА України в Миколаївській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26299835, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0016294, в якості компенсації вартості 1/16 частки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачі:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя С.М. Афоніна