Справа № 307/1970/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваниця Олена Олександрівна, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року, повний текст якого складено 28 липня 2025 року, ухвалене суддею Сойма М.М., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

встановив:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між нею та відповідачем шлюб укладено 26 квітня 2000 року та зареєстровано у Тячівському районному відділі ДРАЦСу Закарпатської області Україна за актовим записом № 17, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2012 року розірвано.

В подальшому, 09 серпня 2022 року Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було повторно укладено шлюб між нею та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис за № 180, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2024 року розірвано.

Від даного шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. Донька вступила до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» і на даний час навчається на І му курсі денної форми навчання факультету туризму та міжнародних комунікацій Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» ІV рівня акредитації з 01 вересня 2024 року і закінчуватиме навчання 30 червня 2028 року. Оплата за весь термін навчання в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» складає 144 000, 00 гривень. Навчання платне і для цього необхідні значні кошти, які вона не взмозі сама заробити для доньки, позаяк працює продавцем магазину «Євро сезон», де отримує мінімальну заробітну плату, а тому їй самій важко утримувати доньку та створити для неї нормальні умови для її духовного та фізичного розвитку.

Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні доньки, хоч і повинен матеріально допомагати дитині. Відповідач являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , де отримує заробітну плату 40 000, 00 100 000, 00 гривень у місяць, а можливо і більше. Також відповідач має у власності автомобіль та будинок. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, оскільки являється військовослужбовцем та отримує заробітну плату. Вказує, що стан здоров`я відповідача задовільний, він молодий за віком та інших непрацездатних осіб на утриманні немає, а тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти та половину вартості платної освітньої послуги у визначеній нею сумі.

З врахуванням наведеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7 000, 00 гривень щомісячно до закінчення нею навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, а також стягувати одноразово на рік 50 % вартості платної освітньої послуги за весь навчальний період.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4 000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на час продовження донькою ОСОБА_5 навчання, але не пізніше ніж до досягнення донькою ОСОБА_5 двадцяти трьох років, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % річної вартості платної освітньої послуги для здобувача освіти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» за весь навчальний період, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваниця О.О., подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

Вказує, що з вересня 2022 року він не проживає з позивачкою, фактичних шлюбно-сімейних відносин між ними не існувало та спільне господарство не велося. З вересня 2022 року ОСОБА_1 , не проживаючи з дружиною та дітьми, надсилав кошти на їх утримання, зокрема, квитанції від 20.07.2023 40 000, 00 гривень, 20.07.2023 50 000, 00 гривень, 18.08.2023 - 20 000, 00 гривень, 18.08.2023 50 000, 00 гривень, 13.09.2023 12 000, 00 гривень, 21.09.2023 50 000, 00 гривень, 16.10.2023 10 000, 00 гривень, 28.10.2023 50 000, 00 гривень, 28.10.2023 20 000, 00 гривень, 13.11.2023 6 000, 00 гривень, 29.11.2023 10 000, 00 гривень, 11.03.2024 10 000,00 гривень, 05.04.2024 10 000, 00 гривень, 24.04.2024 30 000, 00 гривень, 22.05.2024, 30.05.2024 5 000, 00 гривень, 13.06.2024 - 10 000, 00 гривень, 09.07.2024 10 000, 00 гривень, 06.08.2024 40 000, 00 гривень, 30.08.2024 5 000, 00 гривень, 13.09.2024 5 000, 00 гривень. В подальшому, ОСОБА_1 через відсутність доходів надавав кошти доньці ОСОБА_4 особисто.

Вказує, що ним переказувалися кошти і для оплати доньці ОСОБА_4 за навчання, зокрема, 40 000, 00 гривень 06.08.2024 року, 30.08.2024 року та 13.09.2024 року по 5 000, 00 гривень, чим повністю погашено суму оплати доньки з навчання за перший навчальний рік, тому твердження ОСОБА_2 , що донька ОСОБА_4 перебуває на утриманні матері і тому вона звернулася до суду з відповідним позовом не відповідає дійсності та є необґрунтованою.

Зазначає, що він утримує доньку, надаючи матеріальну допомогу, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на користь матері є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Також зазначає, що наразі він не служить у Збройних Силах України, не працює та не отримує жодного доходу. Протягом жовтня 2024 року червня 2025 року не має жодних доходів. Наразі він немає змоги утримувати та надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці ОСОБА_5 , оскільки має скрутне матеріальне становище, не має жодного доходу вже як 9 місяців. Наразі ОСОБА_1 живе за рахунок теперішньої дружини ОСОБА_6 , з якою проживає постійно з 2024 року та в травні 2025 року між ними укладено офіційний шлюб.

Відзиву на апеляційну не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмовлених позовних вимог, то апеляційний суд, в силу приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 11 січня 2025 року повнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету туризму та міжнародних комунікацій Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. Навчається на контрактній основі.

Згідно договору про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб за № 160-036 БД від 25 вересня 2024 року, укладеного між ОСОБА_2 та Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» встановлено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра денної форми навчання за спеціальністю 242 «Туризм» на основі повної загальної середньої освіти становить 144 000, 00 гривень, а розмір оплати за навчальний рік становить 36 000, 00 гривень.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов за № 05-48/112 від 28 травня 2025 року у позивачки на утриманні перебуває повнолітня дитина: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є студенткою 1 курсу денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до положень статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний Кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

ОСОБА_2 , обґрунтовуючи своїх вимог зазначила, що ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти на навчання доньки, так як інших утриманців він не має, є молодого, продуктивного віку особою, матеріально забезпечений, має у власності житловий будинок та автомобіль. Крім того проходить військову службу у Збройних Силах України та отримує грошове забезпечення.

Відповідно до довідки форми ОК-5 відповідач ОСОБА_1 у 2022 році отримав річний дохід в сумі 911 101,93 гривні, у 2023 році отримав річний дохід в сумі 1 143 740, 50 гривень, у 2024 році отримав річний дохід у сумі 1 027 486, 0 гривень.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 №11311 від 09.07.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 26 лютого 2022 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_1 . Станом на 06.07.2025 інформація щодо фактичного місця проходження військової служби ОСОБА_1 відсутня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 за 2022 - 2024 роки отримав сукупний дохід більше 3 000 000, 00 гривень, продовжує службу у Збройних Силах України, де йому виплачується грошове забезпечення військовослужбовця, інших непрацездатних осіб на утриманні немає, є здоровим та молодим за віком, а отже, з врахуванням отриманих ним доходів, має можливість надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому він зобов`язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на даний момент не проходить військову службу та не отримує доходів не підтверджені останнім належними доказами, а тому до уваги апеляційним судом не беруться.

Однак, що стосується стягнення відповідача на користь позивачки 50 % річної вартості платної освітньої послуги для здобувача освіти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» за весь строк навчання, то в цій частині рішення підлягає скасуванню з огляду на таке.

ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача 50% вартості навчання за весь навчальний період (з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що ОСОБА_1 здійснював переказ грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_4 .

Зокрема 06.08.2024 ОСОБА_1 переказано доньці ОСОБА_4 40 000 гривень, чим повністю погашено суму оплати доньки з навчання за перший навчальний рік.

При цьому ОСОБА_2 не надала доказів того, що нею оплачено навчання доньки ОСОБА_4 за наступний навчальний рік.

А тому вимоги позивачки про стягнення 50% вартості за навчання за весь період навчання ОСОБА_7 є передчасними.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення в частині стягнення 50% вартості навчання за весь навчальний період доньки сторін слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову в цій частині.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами норм статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іваниця Олена Олександрівна, задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % річної вартості платної освітньої послуги для здобувача освіти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» за весь строк навчання, скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні такої вимоги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 04 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: