Справа № 690/555/25
Провадження № 2/690/339/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Багачеве

Багачевський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Багачевського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Керівник позивача звернувся до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») заборгованість за кредитним договором у сумі 40 925,05 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та оплату професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.03.2019 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») укладено договір про надання кредиту № 491002362 (далі Договір № 491002362), відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 29 784,44 грн. строком на 60 місяців на споживчі потреби, які зобов`язався повернути, сплативши проценти в розмірі 32% річних від суми кредиту. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за Договором № 491002362 виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти, а відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у зв`язку з чим виникла заборгованість.

АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу від 22.02.2021 року відступлено ТОВ «ФК «ФОРТ» право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 491002362, а вже 23.02.2021 року ТОВ «ФК «ФОРТ» відступлено ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 491002362 заборгованість за яким станом на 23.02.2021 року становила 40 925,05 грн., з яких: 28 218,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 406,32 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, про стягнення якої й подано позов.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву за змістом якого заперечує проти задоволення позовних вимог, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, пред`явлені неналежним позивачем та з інших підстав.

За змістом відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечується факт укладення з АТ «Альфа-Банк» Договору № 491002362, однак вказано, що він своєчасно та в повному обсязі здійснював регулярні платежі в рахунок погашення кредиту, що підтверджується відповідними квитанціями. Також відповідачем вказано, що він ніколи не отримував жодного письмового повідомлення ні від АТ «Альфа-Банк», ні від ТОВ «ФК «ФОРТ» чи ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» щодо відступлення права вимоги до нього за Договором № 491002362. Крім того зазначає, що позивачем не надано доказів, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» має ліцензію на здійснення факторингових операцій, копії договорів факторингу та витягів з додатків до них не підтверджують належним чином відступлення права вимоги до нього, а ризики зумовлені неповідомленням його про зміну кредитора покладаються саме на нового кредитора. Додатково вказано, що неправомірним є стягнення з нього штрафних санкцій нарахованих станом на 22.02.2021 року в розмірі 1 300 грн. у зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в 1 рік.

Керівником ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» подано відповідь на відзив за змістом якого підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також представником позивача зазначено, що відсутність доказів повідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора не спростовує факту наявності заборгованості та його обов`язку повернути грошові кошти. Додатково вказано про помилковість доводів відповідача щодо відсутності в нього ліцензії на здійснення факторингових операцій, щодо не набуття позивачем права вимоги до нього, а також щодо спливу строків позовної давності, в силу продовження їх на період дії карантину, а потім зупинення перебігу позовної давності на період воєнного стану.

ОСОБА_1 подано до суду заперечення на відповідь на відзив за змістом якого аргументи представника позивача вважає необґрунтованими, маніпулятивними, оскільки вони суперечать чинному законодавству, усталеній судовій практиці, та не спростовують доводів, викладених ним у відзиві, а заявлення ним про необхідність застосування строку позовної давності жодним чином не може свідчити про визнання заявлених позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, відповідно до змісту поданих клопотань просив розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву та заперечені на відповідь на відзив. Додатково вказав, що брав кредит у АТ «Альфа-Банк» у 2015 році та до початку 2019 року виплачував його, а потім деякий час не платив та погодився на пропозицію АТ «Альфа-Банк» щодо реструктуризації боргу в зв`язку з чим підписав договір за яким стягується заборгованість, однак фактично даний договір не читав та грошові кошти вказані в ньому безпосередньо не отримував. Після чого продовжував виплачувати кошти на користь АТ «Альфа-Банк» в розмірі, який вважав необхідним для погашення заборгованості за кредитом 2015 року. Також вказав, що його ніхто не повідомляв про відступлення АТ «Альфа-Банк» права вимоги до нього за кредитним договором, укладеним 2019 року, та вважав, що погасив кредит у повному обсязі, на підтвердження чого ним надано платіжні документи щодо погашення заборгованості перед АТ «Альфа-Банк».

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Заслухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 26.03.2019 року звернувся до АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому з 30.11.2022 року змінило найменування на АТ «Сенс Банк», з письмовою офертою на укладення угоди про надання кредиту № 491002362, яка передбачала надання кредиту в розмірі 29 784,44 грн. для повернення заборгованості за кредитним договором від 20.08.2015 року № 630294313, шляхом зарахування кредитних коштів на вказаний ним рахунок, відкритий в АТ «Альфа-Банк», строком на 60 місяців, яку зобов`язувався повернути 27.03.2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 32,00% річних, яка 26.03.2019 року акцептована АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до змісту угоди про надання кредиту № 491002362 її невід`ємними частинами є додаток № 1, що визначає складові загальної вартості кредиту, графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за угодою.

Згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості супутніх послуг, що є додатком № 1 до угоди про надання кредиту № 491002362, ОСОБА_1 зобов`язаний щомісячно, в період часу з 27.03.2019 року до 27.03.2024 року, до 19 числа кожного місяця здійснювати мінімальний платіж у розмірі 1 000,54 грн., що свідчить про застосування аннуїтетної схеми нарахування відсотків. Даним графіком фактично визначено, що сума процентів за користування кредитом становитиме 30 247,23 грн.

Також сторонами Договору № 491002362 погоджено застосування штрафних санкцій в разі прострочення позичальником щомісячних платежів у розмірі 100 грн. за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів та 300 грн. за кожне прострочення платежу, що триває 5 днів і більше.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 491002362 ОСОБА_1 в період часу з 26.03.2019 року по 27.01.2021 року на виконання своїх зобов`язань відповідачем сплачено грошові кошти в сумі 8 007,54 грн., з яких: 1 565,71 грн. зараховано на погашення заборгованості за тілом кредиту, 5 941,83 грн. на погашення відсотків за користування кредитом, 500 грн. на погашення штрафу.

Таким чином станом на 22.02.2021 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становила 40 925,05 грн., з яких: 28 218,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 406,32 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 300 грн. заборгованість за штрафними санкціями.

Між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» 22.02.2021 року укладено договір факторингу № 1 (далі Договір № 1), за умовами якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги в сумі 243 430 993,52 грн. до боржників за кредитними договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до нього.

Згідно змісту п.п. 2.2, 2.3 Договору № 1 право вимоги, що відступається за даним договором включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за договорами, право на одержання яких належить АТ «Альфа-Банк». Право вимоги вважається відступленим з моменту підписання цього договору та в день його підписання також підписується акт прийому-передачі реєстру боржників.

Відповідно до змісту п.п. 1.1, 4.2, 5.1, 5.1.4, 5.1.5 Договору № 1 ТОВ «ФК ФОРТ», крім іншого, має право на наступне відступлення права вимоги третім особам та протягом 90 календарних днів після підписання цього договору, але не раніше здійснення повної оплати узгодженої суми грошових коштів за відступлене право вимоги, отримати в АТ «Альфа-Банк» оригінали договорів і документацію до них (сукупність документів, що стосуються отримання боржником кредиту, копії паспорту та довідки про ідентифікаційний номер боржника тощо).

Умовами п. 5.4.6 Договору № 1 передбачено, що ТОВ «ФК ФОРТ» протягом 60 робочих днів з моменту підписання акту прийому-передачі договорів і документації до них, готує та направляє письмові повідомлення боржникам про відступлення ТОВ «ФК ФОРТ» права вимоги.

За змістом п. 5.4.3 Договору № 1 у разі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами АТ «Альфа-Банк» зобов`язаний перерахувати ці кошти ТОВ «ФК ФОРТ» протягом 5 банківських днів з дати їх отримання на відповідний банківський рахунок.

Згідно копії акту приймання-передачі від 22.02.2021 року АТ «Альфа-Банк» передано ТОВ «ФК ФОРТ» реєстр боржників від 22.02.2021 року до Договору № 1.

Відповідно до копії платіжної інструкції від 23.02.2021 року № 35 ТОВ «ФК ФОРТ» перераховано на користь АТ «Альфа-Банк» грошові кошти в розмірі 14 235 001 грн. за право вимоги згідно Договору № 1.

Згідно копії витягу з реєстру договорів, права за якими відступаються, та боржників за такими договорами, що є додатком до Договору № 1, АТ «Альфа-Банк», крім іншого, відступлено ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за Договором № 491002362 на загальну суму 40 925,05 грн., з яких: 28 218,73 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту, 11 406,32 грн. залишок заборгованості за відсотками, 1 300 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями.

Між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» 23.02.2021 року укладено договір факторингу № 01-23-02/21 (далі Договір № 01-23-02/21), за умовами якого ТОВ «ФК ФОРТ» відступило ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право вимоги на суму 243 430 993,52 грн. до боржників за кредитними договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до нього.

Згідно змісту п.п. 2.2, 2.3 Договору № 01-23-02/21 право вимоги, що відступається за даним договором включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за договорами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК ФОРТ». Право вимоги вважається відступленим з моменту підписання цього договору та в день його підписання також підписується акт прийому-передачі реєстру боржників.

Відповідно до змісту п.п. 1.1, 4.2, 5.1, 5.1.4, 5.1.5 Договору № 01-23-02/21 ТОВ «ФК ФОРТ», крім іншого, має право на наступне відступлення права вимоги третім особам та протягом 90 календарних днів після підписання цього договору, але не раніше здійснення повної оплати узгодженої суми грошових коштів за відступлене право вимоги, отримати в АТ «Альфа-Банк» оригінали договорів і документацію до них (сукупність документів, що стосуються отримання боржником кредиту, копії паспорту та довідки про ідентифікаційний номер боржника тощо).

Умовами п. 5.4.6 Договору № 01-23-02/21 передбачено, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» протягом 60 робочих днів з моменту підписання акту прийому-передачі договорів і документації до них, готує та направляє письмові повідомлення боржникам про відступлення ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» права вимоги.

Згідно копії акту приймання-передачі від 23.02.2021 року ТОВ «ФК ФОРТ» передано ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» реєстр боржників від 23.02.2021 року до Договору № 01-23-02/21.

Відповідно до копії платіжної інструкції від 23.02.2021 року № 129 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перераховано на користь ТОВ «ФК ФОРТ» грошові кошти в розмірі 13 255 000 грн. за право вимоги згідно Договору № 01-23-02/21.

Згідно копії витягу з реєстру договорів, права за якими відступаються, та боржників за такими договорами, що є додатком до Договору № 01-23-02/21, ТОВ «ФК ФОРТ», крім іншого, відступлено ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за Договором № 491002362 на загальну суму 40 925,05 грн., з яких: 28 218,73 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту, 11 406,32 грн. залишок заборгованості за відсотками, 1 300 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно змісту ч. 2 ст. 546 ЦК України сторонами договірних зобов`язань можуть бути встановлені види забезпечення виконання зобов`язання.

Приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081, ч. 1 ст. 1082 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 26.09.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» укладено Договір № 491002362, за умовами якого відповідачем на умовах строковості, поворотності та платності отримано в кредит грошові кошти в розмірі 29 784,44 грн., якими погашено заборгованість за кредитним договором від 20.08.2015 року № 630294313. Однак ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором № 491002362 шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до узгодженого графіку своєчасно та належним чином не виконано, внаслідок чого станом на 22.02.2021 року виникла заборгованість у сумі 40 925,05 грн., з яких: 28 218,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 406,32 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 300 грн. заборгованість за штрафними санкціями, право вимоги якої АТ «Альфа-Банк» на підставі Договору № 1 відступило ТОВ «ФК ФОРТ», яке в подальшому на підставі Договору № 01-23-02/21 відступило її ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».

Доводи ОСОБА_1 про своєчасне та належне виконання ним своїх зобов`язань за Договором № 491002362 перед АТ «Альфа-Банк» (на даний час АТ «Сенс Банк»), як первісним кредитором, підлягають критичній оцінці, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного ним не надано.

Долучені ж ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву копії платіжних документів про перерахування ним на користь АТ «Альфа-Банк» грошових коштів у період часу з 17.10.2014 року по 25.11.2019 року жодним чином не спростовують обґрунтованість позовних вимог, оскільки платіжні документи щодо сплати ним коштів з цільовим призначенням «погашення кредиту», «поповнення карткового рахунку» в період часу з 17.10.2014 року по 13.12.2018 року не стосуються предмету доказування, тобто не можуть вважитися належним доказами, так як Договір № 491002362 за яким виникла заявлена до стягнення заборгованість укладено лише 26.03.2019 року.

Також суд не бере до уваги, вважаючи неналежними доказами, копії платіжних документів щодо сплати ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» грошових коштів на загальну суму 8 247 грн. у період часу з 30.04.2019 року по 25.11.2019 року, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 77 ЦПК України, оскільки відповідно до зазначеного цільового призначення в цих платіжних документах їх сплата зумовлена погашенням заборгованості за кредитом № 491002363 від 26.03.2019 року, а позовні вимоги стосуються заборгованості за Договором № 491002362.

При цьому, відомості щодо сплати ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» грошових коштів на загальну суму 8 007,54 грн. (а не 8 008,54 грн. як помилково зазначено відповідачем в одному з реєстрів платіжних документів за період часу з 30.04.2019 року по 25.11.2019 року) на погашення заборгованості за Договором № 491002362 в повній мірі відображено в розрахунку заборгованості за Договором № 491002362, наданим представником позивача.

Очевидно нерелевантними до спірних взаємовідносин є фактичні правові висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 року в справі № 465/646/11, та їх зміст є суттєво відмінним від тих, що на власний розсуд сформульовано ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву.

Безпідставним є й посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 23.12.2020 року в справі № 522/1908/16-ц та необхідність застосування до спірних правовідносин, викладених у ній висновків, оскільки судом касаційної інстанції судове рішення в даній справі ніколи не ухвалювалось.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судова справа під реєстраційним № 522/1908/16 перебувала в лише провадженні Приморського районного суду м. Одеси та стосувалась питань віднесених до компетенції слідчого судді.

Доводи відповідача про неналежність позивача в силу відсутності в матеріалах справи доказів наявності в ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» чинної ліцензії на здійснення факторингових операцій підлягають критичній оцінці, оскільки відповідно до змісту розділу 3 Договору № 01-23-02/21, за яким позивачем набуто право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 491002362, його сторони є юридичними особами, які створені (зареєстровані) та діють за законодавством України, і мають повне право на укладення такого договору та його виконання.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.08.2021 року № 97 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» зареєстровано як юридична особа та, крім іншого, здійснює свою діяльність у сфері надання фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).

При цьому, ОСОБА_1 не надано доказів оспорювання в судовому порядку дійсності Договору № 1 та Договору № 01-23-02/21 в частині відступлення прав вимоги до нього за Договором № 491002362.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів дійсності та повноти передачі АТ «Альфа-Банк» на користь ТОВ «ФК ФОРТ», а в подальшому ТОВ «ФК ФОРТ» на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» права вимоги до нього за Договором № 491002362, є неспроможними, оскільки спростовуються дослідженими судом матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів належного повідомлення його ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» про набуття ними права вимоги до нього за Договором № 491002362 не спростовують доведеності факту невиконання ним своїх договірних зобов`язань перед АТ «Альфа-Банк» (на даний час АТ «Сенс Банк») як первісним кредитором за Договором № 491002362, та за відсутності доказів їх виконання ОСОБА_1 вже після відступлення права вимоги за цим договором на користь ТОВ «ФК ФОРТ» та в подальшому на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» не створює вагомих правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, саме по собі неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора, тобто не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 року в справі № 278/1679/13, від 06.02.2019 року в справі № 361/2105/16, від 18.06.2020 року в справі № 681/44/15-ц.

Доводи ОСОБА_1 про сплив строку позовної давності до вимог щодо стягнення з нього штрафних санкцій в розмірі 1 300 грн., що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині, є помилковими.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до положень п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, які набули чинності 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Загальновідомим фактом є те, що карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 тривав у період часу з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.

Відповідно до змісту п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який діяв у період часу з 17.03.2022 року по 04.09.2025 року, в період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на вказане, суд вважає, що станом на дату звернення позивача до суду з даним цивільним позовом (18.08.2025 року) не закінчився строк позовної давності стягнення неустойки у формі штрафу, нарахованої в зв`язку невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 491002362 в період часу з 27.12.2019 року по 27.03.2020 року на загальну суму 1 300 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі з вищевказаних підстав, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принципи, пов`язані з належним здійсненням правосуддя, положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суди зобов`язано давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року, Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі суд стягує з ОСОБА_1 , на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн., що підтверджується роздруківкою платіжної інструкції публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» від 31.07.2025 року № 13008, оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено.

Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в зв`язку з необхідністю стягнення з ОСОБА_1 в судовому порядку заборгованості за Договором № 491002362 понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 9 200 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання правничої допомоги від 03.07.2024 року № 03-07/24, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І.; акту приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 року № 4 на суму 9 200 грн.; платіжної інструкції ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» від 10.06.2025 року № 2687 про сплату ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь адвоката Литвиненко О.І. грошових коштів у розмірі 9 200 грн. згідно договору від 03.07.2024 року № 03-07/24.

За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання Фартушного В.А. із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200 (дев`ять тисяч двісті) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 26.03.2019 року № 491002362 в сумі 40 925 (сорок тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» судові витрати в сумі 12 228 (дванадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн., з яких: 3 028 грн. витрат на оплату судового збору, 9 200 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 12.12.2025 року.

Позивач: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», , адреса місцезнаходження: пл. Солом`янська, 2, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 20.11.1997 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Линдюк В.С.