Провадження № 2/185/8001/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю. Просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , за набувальною давністю.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є власницею 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 33,4 кв.м., загальною площею 79,8 кв.м. Інша 1/4 частина зазначеного будинку належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , яка в будинку не проживає, не користується ним та не утримує його протягом багатьох років. Позивач весь цей час користується будинком, утримує його, сплачує комунальні послуги, підтримує його у належному житловому стані. Вважає, що набула право власності за набувальною давністю на 1/4 вищезазначеної частини будинку, яка належить ОСОБА_2 ..

В судове засідання позивач не з`явилася, наділа заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 серпня 2025 року посвідченого державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Дутчак Ю.С.

Відповідачу ОСОБА_2 належить 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 грудня 1992 року виданого державним нотаріусом Першої Павлоградської держаної нотаріальної конторою.

Позивач будинком користується за його призначенням, а саме, для постійного проживання, за адресою будинку зареєстрована, що підтверджується штампом про реєстрацію у паспорті, а також актом про фактичне проживання та володіння частиною будинку, який складений та засвідчений головою квартального комітету від 28 серпня 2025 року. За свій рахунок постійно підтримує увесь будинок у належному житловому, технічному та санітарному стані, сплачує від свого імені усі передбачені комунальні платежі, здійснює ремонт.

Відповідач будинком не користується, не проживає, не утримує, претензій до позивача щодо одноособового володіння та користування усією квартирою ніколи за 20 років не заявляла.

Згідно статті 344 Цивільного кодексу України в редакції 2003р. особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем ( правонаступником ) вона є.

Право власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери насувається за рішенням суду.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт: законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння: відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18.; постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 6)-19156св18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь - якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За таких обставин є усі підстави для визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Витрати на судовий збір залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. О. Головін