печерський районний суд міста києва
пр. № 2-5607/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

представника позивача - ОСОБА_7.,

представника відповідача ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача - адвоката Станька В.І. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, договору іпотеки, скасування державної реєстрації права та іпотеки,

УСТАНОВИВ:

20 березня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 25 березня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

09 квітня 2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у загальному позовному провадженні.

19 вересня 2025 року представник позивача - адвоката Станько В.І. подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 131, 4 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви вказано, що 17 серпня 2018 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за яким позивач передав, а ОСОБА_4 прийняв від нього і зобов`язався повернути грошові кошти у сумі 4 117 370,40 грн., що було еквівалентом 148 800 доларів США не пізніше 01 вересня 2019 року. Також 17 серпня 2018 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики між сторонами було укладено іпотечний договір від 17 серпня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онопченко О. В., зареєстрований в реєстрі за № 1239.

Проте ОСОБА_4 не було виконане зобов`язання перед позивачем по поверненню позики, внаслідок чого позивачем 02 квітня 2024 року, шляхом реєстрації на себе права власності, було звернено стягнення на предмет іпотеки. Однак оціночна вартість предмета іпотеки на момент звернення на нього стягнення повністю не покрила суму основного боргу за договором позики, а також три проценти річних на цю суму боргу, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 решти суми основного боргу та трьох процентів річних. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2024 року у цивільній справі № 757/26336/24-ц було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 131,4 кв. м, житловою площею 50,6 кв. м, яка належала на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Однак пізніше позивач дізнався про те, що вказана квартира ще 12 червня 2024 року була відчужена ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12 червня 2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О. В., зареєстрованим в реєстрі за № 1327 та інформацією з Державного реєстру речових майно від 17.09.2025 року щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційним № 000.

Також 23 жовтня 2024 року відповідачем-2 з ОСОБА_5 (Відповідач-3) був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М. О., зареєстрований в реєстрі за № 1399, за яким Відповідач-2 передав вказану квартиру в іпотеку Відповідачу-3.

Враховуючи викладене та те, що позивач звернувся до суду з новою позовною заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 12 червня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1327, іпотеки від 23 жовтня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М. О., зареєстрованого в реєстрі за № 1399 та про скасування державної реєстрації права власності та права іпотеки за цими договорами, позивач просить суд вжити нових заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може в подальшому істотно ускладнити виконання рішення суду.

Представника позивача ОСОБА_6 заяву підтримувала, просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в засіданні заяву заперечувала проти задоволення заяви, просила відмовити.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи у межах ініційованого питання, та оцінивши у сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, перевіривши доводи і вимоги заяви про забезпечення позову, суд переконався, що між сторонами виник спір, а такий захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач у вигляді накладення арешту і заборони вчиняти реєстраційні дії, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката СтанькА В.І. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, договору іпотеки, скасування державної реєстрації права та іпотеки, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 131, 4 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягувач: ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Боржник: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова