Справа № 750/602/25
Провадження № 2/750/935/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Михаленко Л.С. ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист авторського права,

в с т а н о в и в:

14 січня 2025 року ОСОБА_1 з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить:

- визнати ОСОБА_1 автором (визнати авторські права на текст) твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18»:

«ні-ні, не відволікаємось, доїдайте салати, допивайте, просто мала зробити цей допис ще минулого року, тому виправляю

ІНФОРМАЦІЯ_18:

1 група:

17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

20.01 - сплата ЄП за січень 302,80 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні);

10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і В3 за 4 квартал (якщо були виплати фізособам) за формою F0500109

20.02 - сплата ЄП за лютий 302,80 грн та В3 за лютий 800 грн

20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати), форми ще не існує

03.03 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406

20.03 - сплата ЄП за березень 302,80 грн та В3 за березень 800 грн

20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати фізособам), форми ще не існує

30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214

2 група:

17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

20.01 - сплата ЄП за січень 1600 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні)

10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109

20.02 - сплата ЄП за лютий 1600 грн та ВЗ за лютий 800 грн

20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

03.03 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406

20.03 - сплата ЄП за березень 1600 грн та ВЗ за березень 800 грн

20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214

3 група:

17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109

10.02 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103308

19.02 - сплата ЄП за 4 квартал 2024. Сплати ВЗ нема, почнеться тільки з 2025 року.

20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 спочатку на 1-2 групу чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214

Загалом, з Новим роком! Нехай просто буде спокійним ??;

- визнати факт порушення ОСОБА_3 авторського права ОСОБА_1 на літературний твір (текст) «ІНФОРМАЦІЯ_18»;

- припинити порушення авторського права ОСОБА_1 на твір (текст) «ІНФОРМАЦІЯ_18» шляхом зобов?язання ОСОБА_3 вказати в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі Instagram за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 що автором текстів на розміщені сторіз в папці (хайлайтс) збережених сторіз із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 із активним гіперпосиланням на допис ОСОБА_1 за посиланням в мережі «Інтернет» ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- стягнути компенсацію у вигляді разової виплати, як один із механізмів захисту прав автора та види відповідальності, визначені статтями 53-58 Закону України «Про авторське право і суміжні права», в розмірі 9084 грн.;

- стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн.;

- розглянути питання накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 10% суми, яка потенційно може бути присуджена судом на користь ОСОБА_1 , до державного бюджету в порядку частини четвертої статті 55 Закону України «Про авторське права і суміжні права».

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що ОСОБА_1 є автором контенту, який розміщується на сторінках соціальних мереж за посиланням: мережа «Instagram» ІНФОРМАЦІЯ_6 в месенджері Telegram «ІНФОРМАЦІЯ_11 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 та в закритих групах, зокрема, в закритій групі «ІНФОРМАЦІЯ_12 », до якої доступ надається після внесення оплати. Належність саме їй всіх прав на тексти, зображення, відео, подачу тощо засвічується знаками охорони авторського права під кожним із дописів. На сторінці ІНФОРМАЦІЯ_8 в соціальній мережі Instagram, який пов`язаний та адмініструються відповідачем, був виявлений контент, який порушує права автора на твір у вигляді літературного твору (тексту). Зокрема, було порушено права на літературний твір публіцистичного характеру на тему оподаткування фізичних осіб-підприємців у новому 2025 році, та який був розміщений в Telegram-каналі позивача 01.01.2025 о 12:40:45 і відредагований також ІНФОРМАЦІЯ_9 о 12:57:14 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5. Позивач виявила, що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі Instagram, який пов`язаний та адмініструються відповідачем, виявлені сторіз, в яких без дозволу позивача та без вказівки на її авторство, використано літературний твір (текст) «ІНФОРМАЦІЯ_18». У подальшому ці сторіз були збережені в папці (хайлайтс) збережених сторіз із назвою «січень». Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр компетенції з формування доказів у мережі Інтернет «ВЕБ-ФІКС» складено незалежний звіт за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту вебсторінок у мережі Інтернет від 10.01.2025 № 12/2025-ЗВ. Зокрема, в звіті WebFix зазначено: ІНФОРМАЦІЯ_13/ (id: НОМЕР_1 ; далі - зафіксована вебсторінка, що містить зображення історії (сторіс) з назвою «Січень», збереженої на Instagram-сторінці користувача з іменем «ІНФОРМАЦІЯ_14; далі - зафіксована вебсторінка, яка є Instagram-сторінкою користувача з іменем «ІНФОРМАЦІЯ_15». Таке копіювання творів є плагіатом у розумінні чинного законодавства, за яке передбачена відповідальність. Так, за відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Позивачем було створено літературний твір публіцистичного характеру на тему оподаткування фізичних осіб-підприємців, який був виражений в електронній (цифровій) формі та знайшов своє відображення (вираження) в дописі, який був розміщений в Telegram-каналі позивача «ІНФОРМАЦІЯ_16» ІНФОРМАЦІЯ_9 о 12:40:45 і відредагований також 01.01.2025 о 12:57:14 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5. Особисті немайнові права та виключні майнові права на цей твір належать позивачу. Після створення твору виключні майнові права на нього позивачем не відчужувались, дозволи відповідачу на використання її творів також не надавались. Факт авторства позивача підтверджується розміщенням цього твору у Telegram-каналі позивача « ІНФОРМАЦІЯ_17 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 та фактом створення текстів літературних творів, що були під час створення збережені в хмарному середовищі Google-документи. Сторіз відповідача повністю повторює текст літературного твору позивача. Поодинокі відхилення, які містяться в текстах відповідача, є простим видозміненням, що також повністю підпадає під визначення плагіату. У творах позивача відсутні елементи новин чи інформаційного повідомлення. Всі твори є унікальними, в яких застосовується авторська подача матеріалу, що притаманна виключно для позивача, з емоційним забарвленням та простотою викладення. У зв`язку із порушенням прав позивача з відповідача підлягає стягненню компенсація у вигляді разової виплати. Розмір компенсації має бути ефективним, співрозмірним і стримуючим, спрямовуватися на відновлення порушених прав і водночас забезпечити захист від зловживань. Крім того, незаконне використання тексту в акаунті Instagram відповідача спричинило позивачу моральні страждання, такі як втрата контролю над результатами своєї творчості, оскільки текст було використано без дозволу, що підривало довіру до здатності захистити свої права; порушення немайнових прав автора, так як твір використовувався без зазначення авторства; негативний вплив на репутацію, оскільки текст було використано у публічному просторі (Instagram Stories), що могло створити враження, що позивач дозволила або погодилась з його використанням.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідач подала відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначає, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якої є діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування. В процесі здійснення господарської діяльності відповідач користується інформаційними ресурсами та соціальними мережами, у тому числі Instagram, для рекламування власних послуг. При цьому, додатково, для ведення сторінки, підготовки контенту відповідач користується послугами SMM. У січні 2025 року в соціальній мережі Instagram відповідач розмістила контент, підготовлений контрагентом за договором про надання послуг № 01/06 від 01 червня 2024 року, що містив податкові новини (граничні дати сплати податків та подання звітності), виходячи з положень Податкового кодексу України, Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» тощо. Вказана інформація не є унікальною, оскільки є об?єктивним цифровим відображенням змісту нормативно-правових документів податкового та бухгалтерського обліку, міститься, зокрема, на усіх можливих бухгалтерських сайтах, блогах, сторінках в інтернеті, інстаграм, фейсбук та є актуальною лише місяць (квартал), а тому не є результатом творчої діяльності однієї людини - автора. Інформація, яка на думку позивача є плагіатом, розміщена на сторінці Instagram відповідача та є Stories (Instagram), тобто слайд-шоу з фотографій, відео та тексту, які зникають через 24 години. Instagram Stories - це швидкий спосіб поділитися оновленнями з підписниками без створення повноцінного допису. Після того як 22 січня 2025 року в застосунок Дія відповідачу прийшло сповіщення про відкриття провадження в даній справі, того ж дня відповідач зв`язалася з представником позивача для з?ясування причин подання позовної заяви до суду та отримала від адвоката запитувану інформацію і з метою досудового врегулювання спору видалила допис, що знаходився в архіві. Відповідач не знала та не знає позивача, не підписана на її сторінки в соціальних мережах, не є користувачем її телеграм каналу. Моніторинг соціальної мережі Instagram показав наявність схожого контенту в багатьох користувачів вказаної соціальної мережі, оскільки для всіх бухгалтерів, фізичних осіб-підприємців нормативно-правовими актами встановлені однакові форми звітів, ідентичні цифри податків тощо. Таким чином, відповідач не здійснювала використання літературного твору публіцистичного характеру на тему оподаткування, автором якого є позивач. У свою чергу, для недопущення можливого конфлікту та усунення підстав звернення позивача до суду відповідач видалила допис із архіву своєї сторінки в соціальній мережі Instagram. При цьому, допис існував на сторінці відповідача лише протягом 24 годин. З урахуванням положень статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» Telegram-канал не є тим самим, що веб-сайт та веб-сторінка. В технологічному розумінні Telegram-канал не підпадає під поняття «веб-сайт» та «веб-сторінка». Telegram - це програма для обміну повідомленнями, яка за своїми характеристиками не може вважатись ні веб-сайтом, ні веб-сторінкою. Telegram - це програма, яка являє собою багатоплатформений месенджер, що надає опціональні наскрізні зашифровані чати та відеодзвінки, обмін файлами та інші функції. За своєю технологією месенджер схожий до електронної пошти, яка передає пакетні дані між абонентами, та, яка не є веб-сайтом. Відповідач не є підписником Telegram каналу позивача, не знає, що позивач публікує в ньому. Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідач здійснила плагіат. Частиною третьою статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що за відсутності обставин, передбачених частиною четвертою цієї статті, власник веб-сайту та/або веб-сторінки невідкладно, не пізніше 48 годин з моменту отримання заяви про припинення порушення авторського права та або суміжних прав, з урахуванням частини четвертої цієї статті, зобов?язаний унеможливити доступ до цифрового контенту, щодо якого подано заяву, та надати заявнику і постачальнику послуг хостингу інформацію про вжиті заходи відповідно до вимог цієї статті. Відповідно до частини 15 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник веб-сайту, веб-сторінки не несе відповідальності за порушення авторського права та/або суміжних прав, вчинені з використанням мережі Інтернет, якщо він вчасно вчинив дії, передбачені частиною третьою цієї статті. Отже, фактично відбулося досудове врегулювання спору, оскільки відповідач для недопущення можливого конфлікту та усунення підстав звернення позивача до суду видалила допис із архіву своєї сторінки в соціальній мережі Instagram. При цьому, допис існував на сторінці відповідача лише протягом 24 годин. У день отримання інформації про можливе порушення авторського права (22 січня 2025 року) відповідач самостійно, невідкладно, протягом декількох годин видалила допис з архіву сторінки в Instagram, що зважаючи на приписи частини п`ятнадцятої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» звільняє від відповідальності, в разі наявності факту порушення авторського права, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації у вигляді разової виплати, як один із механізмів захисту прав автора та видів відповідальності, визначеної статтями 53-58 Закону України «Про авторське право і суміжні права», в розмірі 9084 грн. є безпідставними. Таким чином, теоретично допущене порушення в соціальній мережі Instagram було виправлене відповідачем в той же спосіб - шляхом невідкладного видалення. Зважаючи на тривалість існування допису, характер інформації, що містилася в ньому, яка не є унікальною, оскільки є об?єктивним цифровим відображенням змісту нормативно-правових документів податкового та бухгалтерського обліку, міститься, зокрема, на усіх можливих бухгалтерських сайтах, блогах, сторінках в інтернеті, інстаграм, фейсбук та є актуальною лише місяць (квартал) та відповідно не є результатом творчої діяльності однієї людини - автора, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні. Також, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині накладення на відповідача штрафу в розмірі 10% суми, яка потенційно може бути присуджена судом на користь позивача до державного бюджету в порядку частини четвертої статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права», оскільки відповідач у день отримання інформації про можливе порушення авторського права (22 січня 2025 року) самостійно, невідкладно, протягом декількох годин, видалила допис з архіву сторінки в Instagram.

Позивач подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що сторіз є короткочасним контентом, який зникає через 24 години, а хайлайтс дозволяють зберігати вибрані сторіз для довгострокового використання. Про те, що станом на 09.01.2025 спірний текст відображався на сторінці соціальної мережі відповідача саме в розділі хайлайтс свідчить звіт сервісу WebFix від 10.01.2025 № 12/2025-3B. Крім того, законодавство не розділяє строк, протягом якого був виявлений факт плагіату, а тому він може носити як короткочасний характер, так і тривалий чи триваючий. Видалення плагіату (незаконно використаного твору) не є підставою для звільнення від відповідальності, оскільки незаконне використання твору (копіювання, публікація без згоди автора) є порушенням незалежно від того, чи був згодом контент видалений. Закон передбачає відповідальність за саме використання, а не лише за збереження незаконного матеріалу. Видалення контенту, що містить плагіат, без офіційної заяви правовласника в порядку статті 56 Закону України «Про авторське право і суміжні права» не звільняє порушника від відповідальності. Правовласник зберігає право вимагати компенсацію та притягнення винної особи до відповідальності за фактом порушення. Досудове врегулювання передбачає врегулювання спору до подання позову. Видалення контенту після подання позову не є наслідком добровільного врегулювання спору, а є реакцією на судове провадження, що вже розпочалося. Видалення контенту не є підставою для припинення судового процесу, оскільки суд розглядає не лише факт наявності контенту на момент подання позову, але й сам факт порушення авторських прав, що відбувся до його видалення. Видалення не анулює сам факт неправомірного використання контенту. Тексти законів, підзаконних актів, нормативно-правових документів можуть вільно використовуватися без необхідності отримання згоди державних органів чи інших суб?єктів. Попри те, що сам нормативний документ не охороняється авторським правом, його інтерпретація або унікальне тлумачення стає об?єктом авторського права, якщо така діяльність відповідає критеріям оригінальності та творчого підходу. Авторське переосмислення змісту - представлення законодавчих норм у спосіб, який відображає індивідуальний стиль автора (наприклад, фрази «Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, ДПС мені персонально не дзвонила і не попередила»). Системний аналіз із логічними висновками - поєднання різних положень нормативних актів, що формує самостійну інтелектуальну працю (в спірному дописі була проведена саме така систематизація). Розгорнуте пояснення норм через унікальну стилістику викладу - використання авторських метафор, аналогій, нестандартних підходів до роз?яснення складних правових категорій. Якщо результат такої діяльності не є простим дослівним переказом документа, а має ознаки творчого викладу, він може набувати статусу твору. Так, механічне цитування нормативного акта не є творчою діяльністю. Роз?яснення норм у вигляді коментарів, оглядів, наукових статей та авторських аналітичних матеріалів підлягає правовій охороні. Використання тлумачень без згоди автора може розглядатися як порушення авторських прав (за умови, що в них міститься унікальний творчий підхід). Отже, якщо нормативний документ опрацьовано в унікальному стилі, із застосуванням власної логіки, аналізу та авторської стилістики, такий матеріал отримує ознаки твору, а його використання іншими особами без дозволу автора є порушення авторського права. Саме тому, якщо правник, аналітик або науковець здійснює унікальне авторське тлумачення законодавства, такий текст отримує авторську правову охорону. У випадку, якщо предметом спору є питання щодо правильності тлумачення нормативного документа або відповідності певного тексту критеріям авторського твору, належними доказами можуть бути лише експертний висновок - офіційний документ, підготовлений компетентними експертами у сфері права або авторського права або прямі посилання на норми нормативних актів, які регулюють спірне питання. У справах, де виникають сумніви щодо оригінальності тексту або правильності його тлумачення, призначення експертизи є необхідним елементом доказування і підтверджує або спростовує позицію сторони. Такими ж можуть бути і роз?яснення державних органів, які мають офіційний характер. Відповідачем не надано жодного з належних доказів. Для твердження відповідача про те, що твір позивача не є охороноздатним недостатньо лише посилатись на норми закону, суду необхідно надати або висновок експерта або вказати в якому нормативному документі вміщений дослівно текст допису позивача. У даному випадку не має значення, з яких причин було допущено порушення, оскільки спірний контент розміщений на сторінці відповідача, а тому саме вона є відповідальною за його зміст. Таким чином, незалежно від того, хто саме здійснив публікацію плагіатного контенту (відповідач особисто чи її найнятий спеціаліст), відповідальною залишається відповідач, оскільки цей контент розміщений на її сторінці, і саме вона має контроль над її наповненням.

Відповідач заперечення не подала.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав, вказаних у заявах по суті справи.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Зокрема, зазначила, що вести свою інстаграм сторінку довірила спеціалісту. Стороною відповідача не заперечується належність інстаграм сторінки, на яку вказує позивач, відповідачу. Про те, що відповідач являється порушником авторських прав дізналася із застосунку «Дія», куди в електронному вигляді надійшла ухвала суду про відкриття провадження в справі. Відповідач одразу знайшла помічника позивача, намагалася врегулювати питання мирним шляхом та з?ясувати всі обставини. Також, відповідач одразу видалила спірний допис. Умислу на порушення авторських прав позивача у відповідача не було. Спірний текст не є унікальним. Відповідач не є підписницею позивача, а тому копіювання та плагіату цього тексту відповідачем у позивача не було. Того, що у позивача був такий текст, відповідач не заперечує, однак вона його у позивача не копіювала.

Заслухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Позивач є автором контенту, який розміщується в групі Telegram «ІНФОРМАЦІЯ_11 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 та в закритій групі «ІНФОРМАЦІЯ_12 ».

ІНФОРМАЦІЯ_9 о 12:40:45 в Telegram-каналі позивача за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 було розміщено текст під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18»:

«ні-ні, не відволікаємось, доїдайте салати, допивайте, просто мала зробити цей допис ще минулого року, тому виправляю

ІНФОРМАЦІЯ_18:

1 група:

17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

20.01 - сплата ЄП за січень 302,80 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні);

10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і В3 за 4 квартал (якщо були виплати фізособам) за формою F0500109

20.02 - сплата ЄП за лютий 302,80 грн та В3 за лютий 800 грн

20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати), форми ще не існує

03.03 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406

20.03 - сплата ЄП за березень 302,80 грн та В3 за березень 800 грн

20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати фізособам), форми ще не існує

30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214

2 група:

17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

20.01 - сплата ЄП за січень 1600 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні)

10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109

20.02 - сплата ЄП за лютий 1600 грн та ВЗ за лютий 800 грн

20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

03.03 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103406

20.03 - сплата ЄП за березень 1600 грн та ВЗ за березень 800 грн

20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214

3 група:

17.01 (19 неділя) - сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал. Ця сплата все ще добровільна. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

10.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109

10.02 - подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103308

19.02 - сплата ЄП за 4 квартал 2024. Сплати ВЗ нема, почнеться тільки з 2025 року.

20.02 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

20.03 - подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за лютий (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

30.04 - подання Декларації про майновий стан і доходи за 2024 (якщо відкривались у 2024 спочатку на 1-2 групу чи з інших причин були на загальній) за формою F0100214

Загалом, з Новим роком! Нехай просто буде спокійним ??.

Позивачем було виявлено, що за посиланням https://www.instagram.com/ІНФОРМАЦІЯ_15/ в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі Instagram у сторіз, які у подальшому були збережені до хайлайтс, було використано її текст «ІНФОРМАЦІЯ_18».

Акаунт ІНФОРМАЦІЯ_1 належить відповідачу, що не заперечується останньою.

З копії договору № 01/06 про надання послуг від 01 червня 2024 року, укладеного між відповідачем (замовником) та виконавцем слідує, що виконавець зобов`язався надавати замовнику послуги SMM, а замовник зобов`язалася оплатити такі послуги відповідно до умов і в порядку, встновленому цим договором та додатками, які після підписання сторонами є його невід?ємною частиною. Послуги полягають у щомісячному веденні сторінки замовника у соціальних мережах Instagram, підготовці контенту, підготовці контент-плану (розробці ідей, макетів) (а.с. 77-82).

10 січня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр компетенції з формування доказів у мережі Інтернет «ВЕБ-ФІКС» складено звіт № 12/2025-ЗВ за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту вебсторінок у мережі Інтернет (а.с. 23-26).

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр компетенції з формування доказів у мережі Інтернет «ВЕБ-ФІКС» було проведено фіксацію та дослідження змісту веб сторінок за адресами у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_13/ (id: НОМЕР_1; далі - зафіксована вебсторінка № 1), що містить зображення історії (сторіс) з назвою «Січень», збереженої на Instagram-сторінці користувача з іменем «ІНФОРМАЦІЯ_14; далі - зафіксована вебсторінка № 2), яка є Instagram-сторінкою користувача з іменем «ІНФОРМАЦІЯ_15».

Із вказаного звіту слідує, що відповідач у своєму акаунті ІНФОРМАЦІЯ_1 в instagram опублікувала 7 сторіз, які у подальшому були збережені у хайлайтс у папці «Січень», такого змісту:

ІНФОРМАЦІЯ_18 на січень

Сплата податків для 1,2,3 груп ФОП»

1 група:

17.01 (19 неділя)

Сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал.

Ця сплата була добровільною. З січня 2025 добровільність скасована. Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

20.01.2025

Сплата ЄП за січень 302,80 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні)

1 група:

Звітність:

10.02.2025

Подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати фізособам) за формою F0500109

20.02.2025

Подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати фізособам), форми ще не існує

2 група:

17.01 (19 неділя)

Сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал.

Ця сплата була добровільною

З січня 2025 добровільність скасована.

Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

20.01.2025

Сплата ЄП за січень 1600 грн та ВЗ за січень 800 грн (або 90 грн, якщо сплатили 710 у грудні)

2 група:

Звітність:

10.02.2025

Подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109

20.02.2025

Подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує

3 група:

17.01 (19 неділя)

Сплата ЄСВ за жовтень-грудень у сумі 1760 грн/міс або 5280 грн/квартал.

Ця сплата була добровільною

З січня 2025 добровільність скасована.

Щоб потім у квітні не плакали «а я не знала, дпс мені персонально не дзвонила і не попередила».

19.02.2025

Сплата ЄП за 4 квартал 2024.

Військовий збір починаємо платити за 1 квартал

3 група:

Звітність:

10.02.2025

Подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за 4 квартал (якщо були виплати найманим чи фізособам) за формою F0500109

10.02.2025

Подання Декларації платника ЄП за 2024 рік за формою F0103308

20.02.2025

Подання звіту по ЄСВ, ПДФО і ВЗ за січень (якщо були виплати найманим чи фізособам), форми ще не існує.

Позивачем також надано флеш-накопичувач із записом, який за своїм змістом є фіксацією нею контенту, що міститься на веб-сайті, шляхом його збереження на відповідних носіях.

Відповідач зазначила, що видалила збережені у хайлайтс у папку «Січень» сторіз 22 січня 2025 року після того, як дізналася про звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частинами першою, другою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з частиною першою статті 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Відповідно до частини другої статті 54 Конституції України кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Статтею 418 Цивільного кодексу України передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 420 Цивільного кодексу України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать літературні та художні твори.

Відповідно до частин першої, другої статті 433 Цивільного кодексу України об`єктами авторського права є твори, а саме: 1) літературні та художні твори, зокрема: романи, поеми, статті та інші письмові твори; лекції, промови, проповіді та інші усні твори; драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні, інші сценічні твори; музичні твори (з текстом або без тексту); аудіовізуальні твори; твори живопису, архітектури, скульптури та графіки; фотографічні твори; твори ужиткового мистецтва; ілюстрації, карти, плани, ескізи і пластичні твори, що стосуються географії, топографії, архітектури або науки; переклади, адаптації, аранжування та інші переробки літературних або художніх творів; збірники творів, якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності; 2) комп`ютерні програми; 3) компіляції даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності; 4) інші твори. Твори є об`єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження.

Згідно зі статтею 434 Цивільного кодексу України не є об`єктами авторського права: 1) акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування (закони, укази, постанови, рішення тощо), а також їх офіційні переклади; 2) державні символи України, грошові знаки, емблеми тощо, затверджені органами державної влади; 3) повідомлення про новини дня або інші факти, що мають характер звичайної прес-інформації; 4) інші твори, встановлені законом.

Також, відповідно пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про авторське право і суміжні права» об`єктами авторського права є твори у сфері літератури, мистецтва, науки, зокрема: літературні твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо) у письмовій, електронній (цифровій) чи іншій формі.

Згідно з частиною першою статті 2 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів термін «Літературні і художні твори» охоплює всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, яким би способом і в якій би формі вони не були виражені, як-то: книги, брошури та інші письмові твори, лекції, звертання, проповіді та інші подібного роду твори; драматичні і музично-драматичні твори; хореографічні твори і пантоміми, музичні твори з текстом або без тексту; кінематографічні твори, до яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним кінематографії; малюнки, твори живопису, архітектури, скульптури, графіки і літографії; фотографічні твори, до яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним фотографії; твори прикладного мистецтва; ілюстрації, географічні карти, плани, ескізи і пластичні твори, що відносяться до географії, топографії, архітектури або наукам.

За нормами статті 435 Цивільного кодексу України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до статті 437 Цивільного кодексу України авторське право виникає у його автора в момент створення твору. Суб`єкти авторського права для повідомлення про свої майнові права можуть використовувати спеціальний знак, встановлений законом.

Згідно зі статтею 438 Цивільного кодексу України автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу та іншими законами.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми (письмової, речової, електронної (цифрової) тощо). За відсутності доказів іншого, автором твору вважається фізична особа, ім`я якої, як автора, зазначено у оригіналі або копії твору (презумпція авторства). Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація авторського права чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб`єкт авторського права для повідомлення про свої майнові права може використовувати знак охорони авторського права, що складається з латинської літери "С", обведеної колом - ©, поряд з яким зазначаються ім`я (найменування) суб`єкта майнових прав на твір, рік першого опублікування твору.

Статтею 12 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб`єкт авторського права має право використовувати твір будь-яким способом (способами), а також виключне право дозволяти або забороняти використання твору іншими особами.

За статтею 423 Цивільного кодексу України особистими немайновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на визнання людини творцем (автором, виконавцем, винахідником тощо) об`єкта права інтелектуальної власності; 2) право перешкоджати будь-якому посяганню на право інтелектуальної власності, здатному завдати шкоди честі чи репутації творця об`єкта права інтелектуальної власності; 3) інші особисті немайнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Особисті немайнові права інтелектуальної власності належать творцеві об`єкта права інтелектуальної власності. У випадках, передбачених законом, особисті немайнові права інтелектуальної власності можуть належати іншим особам . Особисті немайнові права інтелектуальної власності не залежать від майнових прав інтелектуальної власності. Особисті немайнові права інтелектуальної власності не можуть відчужуватися (передаватися), за винятками, встановленими законом.

Згідно із положеннями статті 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» не охороняються авторським правом: 1) повідомлення про новини або інші факти, що мають характер звичайної прес-інформації; 2) вираження народної творчості (фольклор); 3) акти органів державної влади, органів місцевого самоврядування, офіційні документи політичного, законодавчого, адміністративного і судового характеру (закони, укази, постанови, рішення, державні стандарти тощо), а також їх проекти та офіційні переклади; 4) державні символи, державні нагороди; державні знаки, емблеми, символи і знаки органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань України, затверджені органами державної влади; символіка територіальних громад України, затверджена відповідними органами місцевого самоврядування; 5) грошові знаки; 6) розклади руху транспортних засобів, розклади телерадіопередач, телефонні довідники та інші аналогічні бази даних, що не відповідають критеріям оригінальності і на які поширюється право особливого роду (sui generis); 7) абревіатури; 8) фотографії, що не мають ознак оригінальності (не є фотографічними творами).

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про авторське право і суміжні права» підставами для захисту особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є будь-яке порушення, невизнання або оспорювання таких прав, а також створення загрози порушення таких прав. Порушенням особистих немайнових та/або майнових авторських і суміжних прав є, зокрема, плагіат.

Плагіат - це опублікування твору або його частини в незмінному або видозміненому вигляді, включаючи опублікування перекладу іншомовного твору або його частини, під іменем особи, яка не є автором цього твору.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про авторське право і суміжні права» захист особистих немайнових і майнових прав суб`єктів авторського права та/або суб`єктів суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством.

За змістом частини першої статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єкти авторського права мають право звертатися за захистом свого авторського права та/або суміжних прав до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Особи, зазначені в частині першій вказаної вище статті, мають право звертатися за захистом авторського права та/або суміжних прав до суду з будь-якими вимогами, не забороненими законом, зокрема, про: 1) визнання авторського права або суміжних прав; 2) відновлення становища, яке існувало до порушення; 3) припинення та/або заборону вчиняти дії, що порушують авторське право та/або суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; 4) стягнення винагороди, передбаченої законодавством про авторське право і суміжні права; 5) відшкодування моральної шкоди; 6) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права або суміжних прав, включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або суміжних прав, або стягнення компенсації; 7) припинення підготовчих дій до порушення авторського права та/або суміжних прав, у тому числі шляхом призупинення митних процедур, якщо є підстави вважати, що на митну територію України чи з митної території України можуть бути пропущені піратські примірники творів, фонограм, відеограм, засоби обходу технологічного засобу захисту об`єктів авторського права та/або об`єктів суміжних прав тощо; 8) опублікування за рахунок порушника в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права та/або суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень; 9) вжиття інших передбачених законодавством заходів, пов`язаних із захистом авторського права та/або суміжних прав.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення про: 1) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права та/або суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування; 2) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права та/або суміжних прав; 3) стягнення з порушника авторського права та/або суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення; 4) стягнення компенсації (разового грошового стягнення), що визначається судом замість відшкодування збитків або стягнення доходу на розсуд суб`єкта авторського права та/або суб`єкта суміжних прав у розмірі від 2 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання об`єкта авторського права або об`єкта суміжних прав, з приводу якого виник спір; на вимогу осіб, передбачених у пунктах 2-5 частини першої цієї статті, - як фіксована подвоєна, а в разі умисного порушення - потроєна сума винагороди, яка була б сплачена за надання дозволу на використання відповідного об`єкта, з приводу якого виник спір. Розмір компенсації має бути ефективним, співрозмірним і стримуючим, спрямовуватися на відновлення порушених прав та застосовуватися таким чином, щоб уникнути створення перешкод законній діяльності користувача і водночас забезпечити захист від зловживань користувача. При визначенні розміру компенсації судом враховується тривалість та систематичність порушення, обсяг порушення (зокрема з урахуванням території його поширення), сфера господарювання та наміри порушника, вина та її форми, а також інші об`єктивні обставини; 5) припинення і заборону опублікування творів, виконань, фонограм, відеограм, вилучення (конфіскацію) піратських примірників творів, фонограм, відеограм чи записів програм організацій мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо в ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права та/або суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення таких прав. Суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до державного бюджету.

Статтею 56 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено порядок припинення порушень авторського права і суміжних прав з використанням мережі Інтернет.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства. Відповідач, який заперечує проти позову, зобов`язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використані ним об`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди.

Враховуючи викладене, встановлені судом обставини, положення законодавства, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт наявності в неї авторського права на спірний допис «ІНФОРМАЦІЯ_18», а відповідачем допущено порушення авторського права позивача в соціальній мережі.

При цьому, суд враховує, що відповідач у судовому засіданні не заперечувала, що позивач є автором тексту під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18», разом з тим вказувала, що у позивача вона цього тексту не копіювала.

Також, суд бере до уваги, що відповідно до зазначених норм законодавства авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення, тобто діє презумція авторства, а суб`єктом авторського права є автор твору, а тому враховуючи викладене суд не вбачає необхідності додатково визнавати позивача автором твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18».

Щодо вимог позивача про стягнення компенсації у вигляді разової виплати в розмірі 9084 грн. суд зазначає таке.

Так, відповідач 22 січня 2025 року видалила спірні сторіз, збережені у хайлайтс у папку «Січень», одразу після того, як дізналася про звернення позивача до суду з вказаним позовом, а тому суд бере до уваги, що відповідачем було вчинено дії для усунення порушення.

Суд вважає, що розмір компенсації, визначений позивачем, не є співмірним із порушеними правами позивача, як автора, з урахуванням нетривалого терміну розміщення твору позивача.

Враховуючи дії відповідача, які були спрямовані на усунення порушення прав позивача, як автора, та невідкладне видалення інформації зі своєї сторінки, суд вважає за можливе застосувати мінімальний визначений законом розмір компенсації (2 прожиткових мінімума для працездатних осіб), що становить 6056 грн.

Щодо визнання факту порушення та припинення порушення авторського права, суд зазначає таке.

З наданих суду доказів слідує, що відповідачем було допущено порушення авторського права позивача в соціальній мережі, яке було виправлено відповідачем шляхом видалення спірних сторіз.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Особа, звертаючись із позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

З огляду на викладене, враховуючи зміст порушеного права позивача, яке суд захищає шляхом стягнення з відповідача відповідної грошової компенсації, та поведінку відповідача, яка видалила сторіз, немає підстав окремо визнавати такий факт та вказувати в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі Instagram за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 що автором текстів на розміщені сторіз в папці (хайлайтс) збережених сторіз із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 із активним гіперпосиланням на допис ОСОБА_1 за посиланням в мережі «Інтернет» ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, згідно із частинами першою, другою, третьою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач з боку відповідача зазнала порушення своїх прав, вимушена була звертатися за правовою допомогою та до суду, у зв`язку з чим має право на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнала позивач, їх тривалості, тому враховуючи конкретні обставини цієї справи, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, вважає, що компенсація в сумі 7000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

Також, накладення на порушника штрафу в порядку частини четвертої статті 55 Закону України «Про авторське право і суміжні права» є правом, а не обов`язком суду, а обставин, які б давали підстави застосовувати цю норму права, судом не встановлено, враховуючи, що відповідач добровільно видалила сторіз.

Вразовуючи викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Михаленко Леся Степанівна на підставі договору про надання правничої допомоги № 88/ПД від 09 січня 2025 року та додаткової угоди до нього від 09 січня 2025 року (а.с. 42-43, 45).

Згідно із копією акту надання правничої допомоги № 1/Чер до договору про надання правничої допомоги № 88/ПД від 17 червня 2025 року вартість наданих послуг адвокатом становить 53000 грн. (а.с. 144).

Копією платіжної інструкції від 04 березня 2025 року підтверджується сплата адвокату Михаленко Лесі Степанівні 50000 грн. за договором про надання правничої допомоги № 88/ПД (а.с. 146).

У судовому засіданні представник позивача вказала, що за умовами договору про надання правничої допомоги на даний час розмір витрат позивача на правничу допомогу складає 69500 грн.

Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи положення законодавства, керуючись одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, проаналізувавши умови укладеного між позивачем та адвокатом договору, враховуючи складність справи, а також те, що відповідачем заявлено про неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 18000 грн.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист авторського права - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію у вигляді разової виплати в розмірі 6056 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість грн.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7000 грн. (сім тисяч грн.) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 828 грн. 58 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 18000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 11.12.2025.

Суддя