Справа № 286/3116/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В. ,

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в інтересах якого діє представник Логош Тетяна Василівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

26.08.2025 представник Логош Т.В. в інтересах позивача ТОВ «Споживчий центр», що знаходиться в м. Київ по вул. Саксаганського, буд. 133-А, через систему «Електронний суд», звернулася із позовом до ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» (код за , МФО 305299, р/р НОМЕР_1 ) заборгованість за Кредитним договором № 11.02.2025-100000993 від 11.02.2025 у розмірі 13950,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.. Мотивує тим, що 11.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №11.02.2025-100000993. Відповідачем електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на його рахунок кошти у розмірі 4500 грн., строком на 140 днів, з процентною ставкою -фіксованою незмінною у розмірі 1 % за один день користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 900 грн.. Неустойка 45 грн., що нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на дату подачі позову має непогашену заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 12280,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4500 грн., за відсотками 6300 грн., комісії 900 грн., неустойка 2250 грн..

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження направлялася за адресою місця реєстрації, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 11.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №11.02.2025 -100000993. Відповідачем електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на його рахунок кошти у розмірі 4500 грн., строком на 140 днів, з процентною ставкою - фіксованою незмінною у розмірі 1% за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 900 грн., неустойка 40 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, що підтверджується копією пропозиції про укладення кредитного договору (оферти); копією заявки на укладення кредитного договору від 11.02.2025; копією додатку до анкети Позичальника (а.с.19-25).

Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 19.08.2025 №212-1908, 11.02.2025 року за договором кредиту №11.02.2025-100000993 було перераховано кошти в сумі 4500 грн. на картку НОМЕР_2 (а.с.14)

Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 13950 грн., яка складається із основного боргу 4500 грн., процентів 6300 грн., комісія з надання кредиту 900 грн., неустойка 2250 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №11.02.2025-100000993 від 11.02.2025. Проценти по кредиту нараховані за період з 11.02.2025 по 30.06.2025, тобто відповідно до умов договору (а.с. 15).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Доводи позивача відповідачем не спростовано, право на подання відзиву не використано.

Враховуючи, що позивач свої зобов`язання за договором фінансового кредиту виконав, надавши відповідачу кредит, відповідач умови договору добровільно не виконує, суд вважає, що з нього слід стягнути 4500 грн. заборгованість за основним боргом, 6300 грн. заборгованості по процентах та 900 грн. комісії за надання кредиту, що в загальній сумі становить 11700 грн..

Щодо стягнення неустойки суд зазначає, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 року від 24.02.2022 на території України запроваджено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який неодноразово продовжувався та востаннє продовжено Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року №794/2025 строком на 90 діб.

Враховуючи, що пропозиція ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору №11.02.2025-100000993 була сфоромована 11.02.2025, то неустойка в сумі 2250 грн. підлягає списанню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2031,66 грн..

Керуючись ст.ст. 3, 10, 141, 263, 265, 273, 274, 354, 355 ЦПК України та на підставі ст.ст. 526, 610-612, 626, 628, 1048,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», що знаходиться в м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, , заборгованість за кредитним договором №11.02.2025-100000993 від 11.02.2025 у розмірі 11700 грн. та понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 2031,66 грн..

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч