Справа № 347/2853/24
Провадження № 2/347/195/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

секретаря с/з Сумарука І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадщину

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом. Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_5 в с. Город, Косівського району, в його домогосподарстві за адресою АДРЕСА_1 . Також подружжя мешкало в АДРЕСА_2 . Як подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали ще з 1993 року.

За час проживання однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний розподіл коштів пов`язаних з доходами та витратами, займалися благоустроєм будинку, купували меблі, техніку та інші предмети домашнього побуту; крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів.

ОСОБА_1 стверджує, що весь свій час приділяла чоловіку, який хворів, оскільки він був особою з інвалідністю. Окрім того, турбувалася за його життя та здоров`я: купувала йому ліки, продукти харчування, виконувала хатню роботу, загалом, виконувала всі дії в інтересах чоловіка.

Через погіршення стану здоров`я восени 2023 року чоловік став дуже слабким, перебував у безпорадному стані, позивач надавала йому належний догляд до останніх його днів та була з ним в останні хвилини його життя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер вдома та саме позивач отримала медичне свідоцтво про смерть, займалася організацією та проведенням поховання.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно. За житгя померлий ОСОБА_5 заповіт не склав.

Згідно довідки № 677/02-14 від 08.11.2024, виданої приватним нотаріусом - спадкоємцями ОСОБА_5 є його син - ОСОБА_4 та позивач, ОСОБА_1 .

Для оформлення спадкового майна позивач звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Кабина А.Р., проте останнім їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та надано роз`яснення із рекомендацію звернутися до суду для встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до відкриття спадщини.

Так, рішенням Косівського районного суду у справі № 347/365/24 від 01.04.2024 встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини.

Після ухвалення такого рішення позивач повторно звернулася до нотаріуса, в якому зазначено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом наступних черг та може звернутися до суду за рішенням про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Оскільки, позивач тривалий час доглядала за спадкодавцем, який хворів та перебував у безпорадному стані, вважає, що має законні підстави для прийняття спадщини після його смерті нарівні з відповідачем, тобто на зміну черговості одержання права на спадкування з другої черги на першу.

Таким чином ОСОБА_1 просила суд змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_5 та надати їй право на спадкування після його смерті у першій черзі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що відповідач категорично позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення..

Після розірвання шлюбу між батьками відповідача, мати тимчасово виїхала за межі України, а сам ОСОБА_4 залишився з батьком його родичами і родичами мами. В 2004 році він переїхав на тимчасове проживання до Польщі де перебувала мама.

З цього часу щорічно відповідач приїжджав до батька, який був зареєстрований за місцем проживання в с. Город Косівського району в будинку його батьків.

Після смерті бабусі ОСОБА_5 один залишися проживати в їхньому будинковолодінні, який отримав після смерті своєї матері у спадщину.

ОСОБА_5 працював в Будинку культури і дозвілля Косівської міської ради з 2007 року по день своєї смерті на посаді адміністратора Будинку культури. ОСОБА_1 також працювала в цій установі. Тому, відповідач допускає, що як працівники одного закладу вони могли часто спілкуватися, мали спільних знайомих і час від часу перебували в їньому оточенні. Не виключено, що вони проводили спільне дозвілля у вільний від роботи час.

ОСОБА_1 відповідач бачив декілька разів, проте стверджує, що ніколи не чув від батька про їхнє спільне проживання. Більше того, до смерті його бабусі (до 2016 р.) ОСОБА_1 не була в її будиковолодінні.

Починаючи з часу розлучення батьків відповідача, батько постійно працював, мав постійний стабільний заробіток і постійне місце проживання. Отримував заробітню плату і пенсію у зв`язку з інвалідністю.

В 2010 році ОСОБА_5 купив автомобіль,однак його юридично не переоформляв на себе. За два місяці до смерті батька, обманним шляхом, без згоди батька та його відома, ОСОБА_1 отримала від юридичного власника автомобіля довіреність на відчуження цього автомобіля, продала його і виручені гроші привласнила.

ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 не мала будь-якого відношення до успадкованого батьком майна своїх родичів і відомості про те, що позивач там проживала і робила ремонтні роботи є неправдивими.

Батько відповідача до останніх своїх днів не потребував сторонньої допомоги, сам порався по господарству. Якщо ОСОБА_1 і навідувала його батька, то такі візити були не довгостроковими. Проте, після смерті батька ОСОБА_1 забрала з будинковолодіння в с.Город Косівського району частину майна (пиломатеріали) та хатнє майно.

На переконання ОСОБА_4 всі дії позивачки аж ніяк не стверджують факт утримання і догляду за батьком з її сторони. Навпаки, користуючись певною довірою його батька, позивачка наживалася за його рахунок, а також привласнювала його майно та грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_4 ствердив, що ОСОБА_1 не опікувалася його батьком, не надавала матеріальну допомогу та не проживала з ним, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, та висловили аналогічні доводи. Так, ОСОБА_1 зазначила що тривалий час з 1993 року проживала разом із ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Чоловік ОСОБА_5 протягом життя часто хворів, та потребував стороннього догляду, який йому забезпечувала позивач. Зокрема вона оплачувала комунальні послуги, доглядала за ним, готувала їжу, купувала ліки, перебувала з ним в лікарні, коли той перебував на лікуванні, забезпечувала належні умови проживання. У зв`язку з цим, вважає, що має право бути спадкоємцем першої черги, а тому просила її позов задовольнити.

Представник відповідача вимоги позову категорично заперечив. Зазначив, що померлий ОСОБА_5 можливо і проживав в цивільному шлюбі з позивачем. Однак він не перебував у безпорадному стані. Навпаки до останнього свого дня він водив авто. Працював на роботі, отримував заробітну плату. ОСОБА_5 періодично хворів, однак він не був таким, що перебував в безпорадному стані, та потребував стороннього догляду. А відтак позивач безпідставно вважає, що має право бути спадкоємцем першої черги. В задоволенні позову просив відмовити повністю.

Свідок ОСОБА_6 в суді надав показання, що тривалий час знав ОСОБА_5 , оскільки проживав з ним по сусідству. В той час коли помер ОСОБА_5 , свідок був головою сільської ради. ОСОБА_5 знайшли мертвим в житловому будинку в с. Город. Свідок ствердив, що ОСОБА_5 проживав зі своєю дружиною з ОСОБА_1 і часто приїжджав в с. Город на вихідні дні, оскільки вони фактично проживали м. Косів. До самої смерті ОСОБА_5 працював в будинку культури, самостійно пересувався, водив авто. В безпорадному стані не перебував.

Свідок ОСОБА_7 в суді надала показання, що ОСОБА_5 був її далеким родичем, та проживав разом із позивачем ОСОБА_1 в м. Косові, а в с. Город вони приїжджали на вихідні. ОСОБА_5 в безпорадному стані не перебував, самостійно пересувався, працював в будинку культури до самої смерті.

Свідок ОСОБА_8 надав суду показання, що ОСОБА_5 був його троюрідним братом, та вони проживали по сусідству, в с. Город, Косівського району. В с. Город ОСОБА_5 приїжджав разом із ОСОБА_1 , оскільки вони проживали однією сім`єю. Свідок ствердив, що ОСОБА_5 хворів, однак в безпорадному стані не перебував, ходив по гриби, керував авто, та працював до дня смерті.

Свідок ОСОБА_9 надала суду показання, що ОСОБА_5 був її родиною, та її сусідом. Останні роки ОСОБА_5 протягом останніх років хворів, його боліло серце. Однак сторонньої допомоги не потребував, ходив в гори, по гриби.

Свідок ОСОБА_10 в суді надав показання, що ОСОБА_5 був його колегою по роботі, та односельчанином. ОСОБА_5 проживав разом із ОСОБА_1 . До останнього свого дня ОСОБА_5 працював в будинку культури, ходив до церкви, ходив в гори, керував авто, однак мав проблеми із серцем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, та показання свідків, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії паспорту громадянина України у вигляді айді-картки, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у н.п. Олентинський, Казахстан (а.с.6) та згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 19.10.2023 року та лікарського свідоцтва про смерть № 248 від 17.10.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ??(а.с. 8-9).

Відповідно до копії роз`яснення № 344/02-14 від 20.05.2024 року, виданого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Кабином А.Р., ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом наступних черг та може звернутися до суду за рішенням про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування (а.с.10).

Згідно довідки приватного нотаріуса Кабина А.Р., спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є син ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.11).

Рішенням Косівського районного суду у справі № 347/365/24 від 01.04.2024 встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с.12-14).

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 07.11.2023 року, від 08.11.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали у громадянському шлюбі з 1993 року по 2023 рік за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство за цією адресою (а.с.16-17).

Згідно з копією довіреності № 1309 від 18.05.2010 року придбаний автомобіль марки ВАЗ 21063 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 оформлений на ОСОБА_5 , який в подальшому, відповідно до копії довіреності № 1691 від 08.08.2023 року, переоформлений на ОСОБА_1 (а.с.18-19).

Відповідно до копії договору страхування майна та тварин, що належить громадянам від 14.03.2017 та від 29.07.2021 року, ОСОБА_5 страхував майно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-21).

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення, довідок до акту огляду МСЕК, ОСОБА_5 надано ІІІ-тю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом (а.с.21-23).

Згідно довідки № 6/2 від 29.05.2025 року, ОСОБА_5 працював у Будинку культури та дозвіллі Косівської міської ради з 2007 року по 2023 рік. Його заробітня плата за період з січень 2023 року по жовтень 2023 становила 49 452, 02 грн. (а.с.69).

Відповідно до інформації, наданої ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, розмір пенсії ОСОБА_5 становив 2 760 грн. (а.с.70).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.70, на звороті).

Згідно довідки від 03.06.2025 року, ОСОБА_5 був зареєстрований в с. Смодна з 1989 по 1998 рік (а.с.71).

Довідками Городянського старостинського округу підтверджено, що ОСОБА_5 з 08.05.1998 року по 19.10.2023 року був зареєстрований в с. Город, Косівського району Івано-Франківської області. Заповіт від імені ОСОБА_11 (його матері) посвідчувався у Городянському старостинському окрузі 01 грудня 2016 року за № 17 (а.с.72).

Позивачем долучено письмові докази, а саме копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого №№ 6112, 3069, 5183, 4510, 3883 на підтвердження перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні у КНП «Косівська ЦРЛ» у 2022-2023 роках (а.с.97-101).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача змінити черговість одержання права на спадщину з четвертої черги на першу з підстав надання спадкодавцю протягом життя допомоги через його безпорадний стан.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Право особи на сім`ю гарантовано ст.4 СК України.

Відповідно до ч.9,10 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц зробила висновок про те, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Саме лише встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу без вирішення питання виникнення, зміни або припинення юридичних наслідків чинним законодавством не передбачено.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 ЦК України та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (ч.2 ст.1258 ЦК України) та «зміну суб`єктивного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом».

«Одержання права на спадкування наступною чергою» (ч.2 ст.1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення від спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктивного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (ст.1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (ст.1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (ч.2 ст.1274 ЦК України); спадкова трансмісія (ст.1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (ч.3 ст.1269 ЦК України). Зміна суб`єктивного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

При цьому, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України.

За змістом ч.2 ст.1259 ЦК України підставами для зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених в судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.02.2019 у справі №569/18047/17-ц, від 09.10.2019 у справі №552/8452/17, від 17.09.2020 у справі №755/14155/16-ц, від 02.12.2020 у справі №592/1045/18-ц, від 27.08.2020 у справі №266/2391/16, від 01.03.2021 у справі №233/5990/18.

Зокрема, під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.09.2022 у справі №372/3988/20-ц, від 22.03.2023 у справі №753/10668/19, від 28.06.2023 у справі №691/1559/18 .

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що рішенням Косівського районного суду від 01.04.2024 року встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішення суду набрало законної сили 02.05.2024 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ОСОБА_1 стверджувала, що померлий ОСОБА_5 тривалий час через певну хворобу був позбавлений можливості самостійно забезпечити собі належний рівень життя і виконання щоденних побутових справ, потребував стороннього догляду, піклування, допомоги, а позивач, як цивільна дружина протягом тривалого часу надавала таку допомогу, опікуючись спадкодавцем та матеріально йому допомагаючи.

Однак суд звертає увагу, що будь яких доказів на підтвердження того, що померлий ОСОБА_5 потребував стороннього догляду, та перебував в безпорадному стані матеріали справи не містять. Додані позивачем письмові докази, зокрема виписки з історії хвороби свідчать про те, що дійсно у ОСОБА_5 були проблеми зі здоров`ям, він періодично перебував на лікуванні, та був виписаний у задовільному стані для подальшого амбулаторного лікування і спостереження у лікаря. В матеріалах справи наявна письмова довідка №6/2 від 29.05.2025 року про те, що трудову діяльність ОСОБА_5 було припинено 16.10.2023 року у зв`язку з його смертю. Про те, що померлий ОСОБА_5 до дня смерті ходив на роботу, самостійно пересувався, водив авто, ходив по гриби в ліс підтвердили також свідки з обох сторін. Жоден із свідків не підтвердив того, що ОСОБА_5 перебував в безпорадному стані.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів щодо ухилення відповідача від надання допомоги та підтримки спадкодавця.

Також, суд звертає увагу, що спадкоємець за законом може вимагати у суді права на спадкування у тому разі, якщо він не лише опікувався над спадкодавцем, а й матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу, тобто вчиняв дії, значно ширші за своїм змістом, ніж «утримання».

Під поняттям «опікування» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо.

Вираз «матеріально забезпечувала» в контексті ст. 1259 ЦК слід розуміти як надання матеріальної допомоги, що була основним засобом до існування, оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо.

Водночас як встановлено судом вище, зокрема на підставі письмових доказів, а також показань свідків, ОСОБА_5 до дня своєї смерті працював, отримував заробітну плату, самостійно пересувався.

Доводи про те, що позивач сплачувала комунальні послуги, купувала ліки та продукти харчування, а померлий ОСОБА_5 через безпорадний стан не міг самостійно здійснювати вказані дії не підтверджуються будь- якими доказами.

Проявлену позивачем турботу відносно свого цивільного чоловіка, суд розцінює як звичайне сімейне піклування, яка не може бути визнана правовою підставою для зміни черговості спадкування за законом.

Таким чином, на переконання суду позивачем ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_5 потребував матеріального забезпечення або іншої допомоги через свій похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, чи знаходився у безпорадному стані, а тому вимога позивача про зміну черговості отримання права на спадщину з четвертої на першу чергу задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат між сторонами.

За відсутності підстав для задоволення позову, понесені судові витрати не підлягають до відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 82, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) про зміну черговості одержання права на спадщину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя Ю. С. Кіцула