Справа № 930/1964/21
Провадження № 22-ц/801/2578/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокуСправа № 930/1964/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

з участю секретаря судового засідання Козюми Д.О.,

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Богословського Сергія Вікторовича на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування затрат на будівництво,

встановив:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, за яким просила стягнути з ОСОБА_2 відшкодування витрат на будівельні роботи у сумі 90 000,00грн.

23 жовтня 2025 року у судовому засіданні представниця ОСОБА_1 - адвокат Діденко Н. П. заявила клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, яке ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року задоволено та призначено у справі судову будівельно- технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України, який знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул. Порика,8.

На вирішення судової будівельно - технічної експертизи поставлено наступні питання:

1.Чи здійснено по АДРЕСА_1 нове будівництво, яке саме, характеристика об`єкту (рік побудови, площа, опис технічних характеристик), у якому обсязі виконанні будівельні роботи на даному об`єкті та на якій правовій підставі?

2. Яка дійсна ринкова вартість житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 з врахуванням площі та технічних характеристик станом на момент одруження сторін по справі 18 липня 2010 року та на день проведення експертизи.

3. Яка вартість фактично виконаних будівельних робіт, а саме будівництва, поліпшень, перебудови, реконструкції та ремонту за період з 18 липня 2010 року по 07 жовтня 2019 року, проведених відносно житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Оплату за проведення експертизи поклдено на позивача ОСОБА_1 .

Надано дозвіл експерту Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України на безперешкодний доступ до об`єкта дослідження, а саме до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення експертизи.

Для проведення експертизи зобов`язано ОСОБА_2 , а також осіб, які зареєстровані або мешкають у будинку, в призначений експертом день надати експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України на їх вимогу безперешкодний доступ до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також забезпечити належні умови для їх роботи для проведення судової будівельно-технічної експертизи з можливістю огляду, опису, фотографування.

Провадження по цивільній справі № 930/1964/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування затрат на будівництво - зупинено до отримання висновку експерта.

Мотивуючи зазначену ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що у сторін виник спір з приводу дійсної вартості житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 з врахуванням площі та технічного стану на момент його придбання 22 жовтня 2003 року та на день проведення експертизи, вартості фактично виконаних будівельних робіт, встановлення року побудови, площі та загального стану будівлі із визначенням її ринкової вартості.

Для з`ясування зазначених обставин обставин, що мають значення для справи необхідно спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити цю обставину неможливо.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Богословський С.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що ухвала суду першої інстанції не мотивована, об`єкт дослідження не належить відповідачеві, суд фактично у цій ухвалі вирішив питання про права і обов`язки особи, яка не є учасником справи та таке клопотання уже розглядалось судом і зазначена експертиза уже призначалась, проте жодного разу проведена не була. Крім того, апеляційна скарга містить посилання на порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України, оскільки представником позивача жодним чином не підтверджено викладених у клопотанні обставин.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на будівельні роботи. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу сторони на місці старого будинку в АДРЕСА_1 , який належав особисто відповідачу, і був повністю демонтований, побудували новий будинок. Будівельні роботи здійснювались самочинно, без затвердження проєктної документації. Новозбудований будинок ОСОБА_2 в експлуатацію не увів, право власності на нього не зареєстрував, що унеможливлює його поділ як спільного сумісного майна сторін, а тому просила стягнути компенсацію вартості частини витрат, понесених на будівництво цього будинку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частини перша, третя, четверта, пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

У статті 13 ЦПК України розкривається зміст принципу диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, згідно з частинами першою - третьою цієї статті суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема висновками експертів.

Частиною другою статті 77 ЦПК України установлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом цих норм сторони у цивільному процесі є вільними у виборі засобів доказування, в тому числі шляхом проведення відповідного експертного дослідження, якщо інше не встановлено законом, а суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти їм у реалізації цього права.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Частиною першою статті 103 ЦПК України установлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом закон встановлює однакові процесуальні гарантії як для особи, яка звернулась із відповідним клопотанням, так і для решти учасників справи, зокрема у вирішенні питання про вибір експертної установи, визначенні питань, роз`яснення яких потребує висновку експерта (частини третя, п`ята статті 103 ЦПК України).

Аналіз частини 5 статті 103 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що право учасника справи запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта може бути реалізовано будь-яким способом, зокрема, надання усних пояснень у судовому засіданні, або ж шляхом подання письмових пояснень, у відповідності до положень пункту 3 частини 1 статті 43 ЦПК України.

Із зазначеного висновуєтеся, що заявлене представником позивача усне клопотання про призначення судової експертизи відповідає нормам чинного законодавства та заданням цивільного судочинства.

Згідно з частинами першою, третьою та шостою статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

При цьому висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу (стаття 110 ЦПК України).

Апеляційний суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є не право власності на будинок у АДРЕСА_1 , а витрати понесені на його будівництво, які, за твердженням позивачки, були здійснені за рахунок спільних сумісних коштів подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому доводи апеляційної скарги про те, що будинок не належить ОСОБА_2 не мають значення для вирішення клопотання про призначення експертизи.

Суд критично ставиться, до посилань скаржника, що аналогічне клопотання уже розглядалось у цій справі декілька разів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 п.4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Встановлення дійсної вартості житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 має істотне значення для предмету доказування та встановлення істини у цій справі.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що згідно з положенням ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Щодо твердження в апеляційній скарзі про те, що суд в ухвалі вирішив питання про права і обов`язки особи, яка не є учасником цієї справи, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про судову експертизу" якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці.

Згідно з п. 3.9. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10 1998 №53/5, якщо необхідно провести експертизу (дослідження) на місці події або огляд об`єкта за його місцезнаходженням, орган, який призначив експертизу (залучив експерта) (замовив дослідження), повинен забезпечити прибуття експерта, безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови для його роботи, а в разі потреби викликати учасників процесу або інших осіб. У разі неявки осіб чи їх законних представників, що викликалися, у визначений час на місце події або огляду об`єкта дослідження (огляд) проводиться без їх участі, про що зазначається у висновку.

Статтею 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі, зокрема, ознайомитися з письмовими доказами. Речові, письмові та електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим кодексом, і пред`являються учасникам справи за їх клопотанням, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до частини третьої статті 107 ЦПК України визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Згідно з частиною шостою статті 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Отже, суд першої інстанції в ухвалі про призначення експертизи, цілком вірно діяв зобов`язуючи особу, у володінні якої перебуває об`єкт дослідження, незалежно від того чи є така особа учасником справи.

Апеляційний суд зауважує апелянту, що у цьому випадку суд не вирішує питання про права і обов`язки такої особи щодо цього об`єкта дослідження, а вирішує питання саме про витребування доказів у справі.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, які є підставою для її скасування чи зміни.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 381 - 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Богословського С. В. залишити без задоволення, а ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало