справа № 159/4843/25
провадження № 2/166/545/25
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2025 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Cвистун О.М., з участю секретаря Омелько Н.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" Стеценко М.В. звернувся у Ковельський міськрайонни суд Волинської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37998 грн.

Позов мотивує тим, що 11 січня 2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту та мобільного застосунку "ClicCredit" укладено договір кредитної лінії (надійний) № 8258169 (далі - Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 314825. Сторони визначили строк кредитування - 360 днів, комісію за надання кредиту - 17,25% від суми наданого кредиту, денну процентну ставку в розмірі 0,95%, неустойку в розмірі 750 грн в день.

Позивач виконав умови договору, перерахувавши грошові кошти в сумі 15000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , вказану ОСОБА_1 у реквізитах до Кредитного договору. Однак, ОСОБА_1 порушила умови Кредитного договору та не виконала покладені на неї обов`язки належним чином у зв`язку з чим станом на 12 травня 2025 року сума заборгованості відповідача становить 37998 грн. Усього за період дії договору позичальницею за договором сплачено 57 грн, що відображено у розрахунку заборгованості.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 37998 грн заборгованості за Кредитним договором, суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2025 передано справу на розгляд за підсудністю до Ратнівського районного суду Волинської області.

Ухвалою суду від 29.09.2025 дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 31 жовтня 2025 року, надано відповідачці строк для подання відзиву.

Судове засідання, призначене на 31 жовтня 2025 року, в зв`язку з перебуванням головуючої у нарадчій кімнаті в справі № 188/1486/25 відкладено на 19 листопада 2025 року.

Ухвалою від 19.11.2025 розгляд справи відкладено на 10 грудня 2025 року.

Сторони, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідачка відзив на позов не подала, скерувала на поштову адресу суду пояснення, у якому заперечила проти наведеного позивачем розрахунку заборгованості. Уважає, що кредитодавцем було визначено у договорі строк, за який він має право нараховувати проценти за користування кредитом тривалістю 30 календарних днів з моменту одержання кредиту. Навела власний розрахунок заборгованості, згідно з яким її заборгованість перед позивачем зі сплати процентів за Кредитним договором становить 4275 грн. Також заперечила проти стягнення з неї судових витрат на правову допомогу в розмірі 7100 грн, оскільки уважає їх завищеними та такими, що не відповідають складності справи та витраченого часу предсставника позивача.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 11 січня 2025 року з метою отримання кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора 224604 підписала паспорт споживчого кредиту до договору кредитної лінії (надійний), у якій зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Після ознайомлення ОСОБА_1 з паспортом споживчого кредиту, між нею та позивачем 11 січня 2025 року укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 314825.

Згідно з п. 2.1 Кредитного договору ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язується передати у власність ОСОБА_1 грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальниці із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальниці, а позичальниця зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пп. 2.2.1 - пп. 2.2.5 Кредитного договору сума кредиту становить 15000 грн, строк кредитування 360 днів, розмір першого обов`язкового платежу 6862,50 грн. Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість обов`язкових платежів становить 11. Дата сплати першого обов`язкового платежу - 09 лютого 2025 року.

Підпунктом 2.2.8 Кредитного договору встановлено комісію за надання кредиту, яка становить 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2587,50 грн.

Підпунктом 2.2.9 Кредитного договору передбачено, що у разі сплати позичальницею у строк до дати першого обов`язкового платежу комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту в сумі 5580 грн, їй надається можливість сплачувати проценти з урахуванням процентної ставки, яка є нижчою за розмір ставки, та становить 0,665% на день протягом перших 30 календарних днів з дати надання кредиту.

Згідно з п. 2.9 Кредитного договору в дату повернення кредиту позичальниця має повернути кредитодавцю останній мінімальний обов`язковий платіж в який входить сума отриманого кредиту, вказана в п. 2.2.1 договору та фактично нараховані проценти. У випадку користування позичальником кредитом впродовж усього строку кредитування, визначеного в пп. 2.2.2 Кредитного договору без допущення порушення умов договору, сума до сплати позичальницею в дату повернення кредиту становить 68887,50 грн.

Відповідно до п. 6.13 Кредитного договору уразі прострочення позичальницею сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. У такому разі позичальниця зобов`язана здійснити дострокове повне погашення заборгованості.

Згідно з п. 9.6 Кредитного договору, якщо позичальником не сплачено/сплачено не у повному обсязі перший обов`язковий платіж/мінімальний обов`язковий платіж, за договором нараховується неустойка у розмірі 750 грн у день, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу та неустойки.

ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" на виконання умов Кредитного договору 11 січня 2025 року перерахувало 15000 грн на належну ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ "ФК "Фінекспрес" № КД-000028990/ТНПП.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за Кредитним договором становить 37998 грн, з яких: 15000 грн - тіло кредиту; 12967,50 грн - проценти за користування кредитом; 7500 грн - неустойка, 2587,50 грн - комісія.

На підставі п. 6.13 Кредитного договору та ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" позивач надіслав на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку ОСОБА_1 зазначила при укладенні Кредитного договору, вимогу про дострокове повернення кредиту та зобов`язання відповідачки сплатити суму заборгованості в розмірі 37998 грн.

Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачка у поданих до суду поясненнях, не заперечуючи факту укладення Кредитного договору та отримання грошових коштів у розмірі 15000 грн, не погодилася з наданим позивачем розрахунком в частині нарахування заборгованості за відсотками, стверджуючи, що позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом після закінчення 30 днів.

Однак, суд не може погодитися з твердженням відповідачки про неправомірність нарахування позивачем відсотків після сплину 30 днів з моменту отримання позики, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Так, відповідно до пп. 2.2.1, пп. 2.2.2, пп. 2.2.7, Кредитного договору позивачем відкрито відповідачці невідновлювальну кредитну лінію суму 15000 грн на строк 360 днів.

Пунктом 6.1 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом відповідачка сплачує позивачу проценти у розмірі, визначеному п. 2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом (його залишком), за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до пп. 2.2.4 та пп. 2.2.5 договору.

Згідно з пп. 2.2.4 Кредитного договору період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальницею процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість обов`язкових платежів становить 11.

Пунктом 1.18 Кредитного договору визначено, що мінімальний обов`язковий платіж - це грошові кошти, які включають в себе фактично нараховані проценти за користування кредитом, що сплачуються позичальницею регулярно по закінченню періоду сплати мінімального обов`язкового платежу. Мінімальний обов`язковий платіж, який сплачується позичальницею в дату повернення кредиту, окрім нарахованих процентів включає в себе суму кредиту.

Таким чином, відповідачка отримала 11 січня 2025 року кредит в сумі 15000 грн та зобов`язалася упродовж 360 днів здійснювати 11 разів мінімальний обов`язковий платіж з інтервалом 30 днів, який включає у себе всі проценти нараховані за користування кредитом за кожні 30 днів.

Відповідачка у поданому поясненні послалася на порядок нарахування відсотків у межах періоду мінімального обов`язку платежу, який становить 30 днів, однак не звернула увагу на те, що таких періодів упродовж строку дії Кредитного договору є 11.

Враховуючи наявність у відповідачки прострочення зі сплати повернення мінімального обов`язкового платежу більше 62 календарних днів, позивач на підставі п. 6.13 Кредитного договору та ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" звернувся 12 квітня 2025 року у передбачений пп. 6.13.1 Кредитного договору спосіб до відповідачки з вимогою про дострокове повернення кредиту.

За наведених обставин, нарахування позивачем відсотків у період з 11 січня 2025 року до 11 квітня 2025 року включно за процентною ставкою 0,95 в день відповідає умовам Кредитного договору та наведеному відповідачкою п. 54 постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, оскільки вони нараховані протягом строку кредитування.

Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України уведено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 дотепер.

Враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з наведеним позивачем розрахунком останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за Кредитним договором в розмірі 7500 грн.

За наведених обставин, враховуючи, що дану неустойку позивачем нараховано у період з 10 лютого 2025 року до 19 лютого 2025 року, тобто після запровадження воєнного стану, який триває дотепер, суд уважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Ураховуючи викладене, надаючи оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 . Кредитного договору, дострокове його припинення у зв`язку із виникненням у відповідача заборгованості зі сплати процентів більше 62 календарних днів, факт отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 15000 грн, відстність будь-яких платежів з боку відповідачки в рахунок погашення тіла кредиту, правові підстави нарахування відсотків протягом в розмірі 12967,50 грн, з яких відповідачкою сплачено 57 грн, а також комісії у розмірі 2587,50 грн, відстність будь-яких платежів з боку відповідачки в рахунок погашення комісії за надання кредиту, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки у користь позивача заборгованості за Кредитним договором у сумі 30498 грн, з яких 15000 грн - тіло кредиту, 12910,50 грн - проценти за користування кредитом, 2587,50 грн - комісія за надання кредиту.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2430 грн 34 коп. (30498/НОМЕР_3).

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 0924-1, укладений 02 вересня 2024 року між адвокатським об`єднанням "Правовий курс" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"; додаткові угоди № 1/25, № 2/25від 16.06.2025 до договору про надання правничої допомоги № 0924-1 від 02.09.2025; акт приймання -передачі наданої правової допомоги за договором про надання правничої допомоги № 0924-1 від 02.09.2025, згідно з яким АО "Правовий курс" надало правову допомогу ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" щодо складання проекту позовної заяви та представництва в суді у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на суму 7100 грн; статут адвокатського об`єднанян "Правовий курс", відповідно до якого одним із учасників об`єднання є Стеценко М.В.; довіреність № 86 від 27.09.2024, яким доручено Стеценку М.В. представляти інтереси ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" в судах; копію свідоцтва про право на заняття адвотською діяльністю серії ЧН № 000438.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідачка просила відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині витрат на оплату правничої допомоги, оскільки заявлена сума в розмірі 7100 грн є завищеною та такою, що не відповідає складності справи та витраченого часу представником позивача.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги те, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, тобто, надання правничої допомоги ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" адвокатом Стеценком М.В. у даній справі зводилося до складання позовної заяви.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, а також беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення із відповідачки на корись позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.

З огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2430 грн 34 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, загалом 5430 грн 34 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" заборгованість за договором кредитної лінії № 8258169 від 11 січня 2025 року в розмірі 30498(тридцять тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень, з яких тіло кредиту - 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, відсотки за користування кредитом - 12910(дванадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, комісія за надання кредиту - 2587 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за неустойкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" 2430 (дві тисячі чотириста тридцять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", , юридична адреса: 01010, площа Арсенальна, 1Б, м. Київ;

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун