Справа № 161/9252/25
Провадження № 2/161/3523/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судових засідань Романюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в :

Представника позивача адвокат Семенюк Л.В. звернулась в Луцький міськрайонний суд Волинської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.06.2024 року о 22.35 год. в м. Луцьку по проспекту Соборності, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot 508», виконуючи поворот ліворуч на вул. Чорновола, не надала переваги в русі автомобілю «Volvo V50», р.н. НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, порушила вимоги п.п. 16.13 Правил дорожнього руху України, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення.

Внаслідок даної ДТП автомобіль позивача Volvo V50», р.н. НОМЕР_2 , зазнав значних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача згідно автотоварознавчого дослідження (експертизи) №670178 від 11.08.2024 становить 608 394,10 грн, а ринкова вартість автомобіля становить 319 234,48 грн. Вартість автомобіля в пошкодженому стані згідно звіту про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №70178/1 становить 88 012,11 грн. ПАТ «Страхова група «ТАС», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу «Peugeot 508», виплатило позивачеві страхове відшкодування за шкоду, заподіяну належному його майну, в межах страхового ліміту відповідальності страховика у розмірі 160000 гривень.

Враховуючи викладене, вважає, що відповідач повинен відшкодувати суму в розмірі 71 222, 37 грн. ( 319 234,48 грн 160000 грн. 88012,11 грн).

Крім того, вказує, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу також завдано моральних збитків, які він оцінює в сумі 50 000 грн.

Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 71 222,37 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 02 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі з проведенням підготовчого засідання.

08 липня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача адвоката Сорокопуда М.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вказує, що не має можливості взяти участь в судовому засіданні, оскільки зайнятий в іншому судовому процесі

Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Так, частиною першою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження (частина друга статті 223 ЦПК).

Водночас у разі, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд вправі розглянути справу за відсутності такого учасника справи у випадку повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє (пункти 2, 3 частини третьої статті 223 ЦПК України).

З врахуванням викладеного, зважаючи на ту обставину, що справа тривалий час перебуває в провадженні, представником відповідача неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи з аналогічних підстав, а неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розглянути дану справу за відсутності представника відповідача.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду від 28 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду 01.06.2024 року о 22.35 год. в м. Луцьку по проспекту Соборності, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot 508», виконуючи поворот ліворуч на вул. Чорновола, не надала переваги в русі автомобілю «Volvo V50», р.н. НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, порушила вимоги п.п. 16.13 Правил дорожнього руху України, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №670178 від 11.08.2024, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення ПАТ «Страхова група «ТАС», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo V50», р.н. НОМЕР_1 , становить 608 394,10 грн, а ринкова вартість автомобіля становить 319 234,48 грн.

Відповідно до звіту про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №70178/1 від 11.08.2024 вартість автомобіля в пошкодженому стані згідно звіту про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №70178/1 становить 88 012,11 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідачки застрахована була в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР219561163 від 22.02.2024.

Також матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в межах встановленого договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміту 160 000 грн.

Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами першою, третьою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частиною другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується, зокрема, як сума матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на відповідача відповідно до вищенаведених норм законодавства покладається обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) у сумі 71 222, 37 гривень (319234, 48 грн 160000 грн 88012, 11 грн).

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що позивачу дійсно заподіяно моральну (немайнову) шкоду, у зв`язку із пошкодженням відповідачем автомобіля, який належить позивачеві.

Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в сумі 50000,00 грн, є недоведеним та явно завищеним.

Виходячи із засад розумності і справедливості, беручи до уваги обставини ДТП, характер пошкоджень ТЗ, викликані цим обмеження у житті позивача, необхідність позивачеві докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яку визначає в розмірі 5 000 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з врахуванням того, що судом частково задоволено заявлені позивачем позовні вимоги, з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 62,88 %, що становить 761,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 200, 206, 263, 264,265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою в сумі 71 222 ( сімдесят одна тисяча двісті двадцять дві) гривні 37 копійок у відшкодування майнової школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 5000 ( п`ять тисяч ) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з оплатою судового збору в сумі 761 ( сімсот шістдесят одна) гривня 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Дата складання повного тексту рішення 10 грудня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк