Справа №443/1988/25
Провадження №2/443/1157/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стегура Н.Р. подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить зменшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2025 року по справі №443/1721/25 із 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, на 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що навіть до винесення судом судового наказу про стягнення аліментів з позивача на утримання сина, останній починаючи з травня місяця 2021 року переказував кошти відповідачу. ОСОБА_1 є військовослужбовцем, призваний з жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 у Збройні сили України. Військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 23 грудня 2024 року позивачу було проведено медичний огляд та поставлено діагноз хронічна вертеброгенна цервікалгія, люмбалгія з порушенням помірним больовим, м`язево-тонічним синдромами, з незначним порушенням, яке пов`язане з проходженням військової служби. А також рецедивна структура уретри з помірним порушенням сечовипускання по типу хронічної затримки сечі. Викривлення носової перетинки з помірним порушенням носового дихання, що не пов`язано з проходженням військової служби. В зв`язку із значним погіршенням здоров`я позивача, йому потрібно дороговартісне лікування, і відповідно більша частина його доходів йде на лікування, що значно погіршує його фінансове становище. Позивач дуже любить свого сина і завжди допомагає йому фінансово та не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але розмір який визначений рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 07.10.2025, а саме 1/4 частка з усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є для позивача занадто великим, враховуючи сьогоднішній стан його здоров`я та витрати, які потрібні для лікування.

Відповідачем подано до суду відзив на позову заяву (а.с.47-49), в обґрунтування якого покликаючись на те, що наведені представником позивача у позові обставини не є правовими підставами для зменшення аліментів відповідно до ст. 192 СК України. Позивач не довів істотного погіршення свого матеріального стану та стану здоров`я, а згідно з доданої Позивачем до позову довідки військово-лікарської комісії від 23.12.2024 №8847 Позивач придатний до військової служби. Проходження військової служби не є підставою для зменшення аліментів, військова служба забезпечує стабільний дохід, тому не може бути аргументом для зменшення аліментів. Також, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 18 жовтня 1999 р. № 1923 «Про затвердження Порядку надання медичної допомоги у військово- медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями» законодавство гарантує права на безоплатне медичне обслуговування військовослужбовців, військовослужбовці можуть звертатися до військових медичних закладів або, у разі їх відсутності, до цивільних закладів охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача у позовній заяві просить суд справу розглядати за їхньої відсутності, вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та невизнання позову.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Відповідачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності та просить відмовити у задоволенні позову (а.с.54).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.28-29).

Ухвалою від 27.11.2025 відзив на позовну заяву повернуто відповідачу без розгляду (а.с.40-41).

Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 16.12.2025 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження від 10.06.2020 (а.с.9).

Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28.07.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.10-11).

Судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 07.10.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 06.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12).

Додані до позовної заяви медичні документи свідчать про наявність у ОСОБА_1 вад здоров`я (а.с.13-19).

За змістом довідки ВЛК від 23.12.2024 солдат ОСОБА_1 має захворювання, які пов`язані та не пов`язані з проходженням військової служби. Він придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, Навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.20).

Згідно з випискою про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 наявна інформація про перерахування за період з травня 2021 по жовтень 2025 року коштів з призначенням «для ОСОБА_4 » (а.с.21).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із поданням позивачем позову через наявність обставин, на переконання позивача, які дають підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі № 2402-III).

Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Положеннями статті 181 СК України передбачено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 Закону № 2402-III, які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 07.10.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 06.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідача наявні вади здоров`я які пов`язані та не пов`язані з проходженням військової служби.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Надавши оцінку аргументам сторін, суд зазначає, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд звертає увагу на те, що визначений судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 07.10.2025 розмір аліментів, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від заробітку (доходу) батька , відповідає мінімально визначеному законом розміру аліментів на одну дитину та не перевищує меж розумної та справедливої участі батька в утриманні дитини.

З аналізу положень статей 181 та 192 СК України вбачається, що підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів є істотна зміна матеріального або сімейного стану, стану здоров`я платника аліментів чи одержувача, яка об`єктивно впливає на можливість виконання обов`язку зі сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Обов`язок доведення наявності таких обставин покладається на особу, яка звертається з відповідною вимогою.

Суд зауважує, що матеріали справи дійсно містять докази наявності у позивача певних вад здоров`я. Водночас, посилаючись на дороговартісність лікування таких вад, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичну вартість лікування, його регулярність, необхідність постійних витрат чи неможливість отримання відповідної медичної допомоги безоплатно.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо розміру доходів позивача, попри те, що він є діючим військовослужбовцем та має стабільне грошове забезпечення. Відсутність таких доказів позбавляє суд можливості встановити факт реального погіршення матеріального стану позивача та оцінити, чи впливають вказані обставини на його спроможність виконувати обов`язок з утримання дитини у визначеному розмірі.

Також суд бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач є діючим військовослужбовцем і відповідно до статті 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на безоплатне медичне забезпечення у військово-медичних закладах охорони здоров`я, що зменшує або виключає необхідність нести значні особисті витрати на лікування.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявність істотної зміни обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів, а заявлені вимоги фактично ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені достатніми доказами.

Враховуючи принцип пріоритетності найкращих інтересів дитини, а також мінімальний характер визначеного рішенням суду розміру аліментів, суд доходить переконання, що обґрунтовані підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі статей 150, 180-182, 192 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 17 грудня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів