Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-о/733/58/25
Єдиний унікальний №733/2167/25
Рішення

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді Овчарика В.М.,

за участю секретарів Пікуль Л.К., Ткаченко В.М.,

заявниці ОСОБА_1 та

представника заявниці ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні,

установив:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні, вказуючи на те, що вона та ОСОБА_2 в період з 15 серпня 1998 року по 13 грудня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2010 року шлюб між ними розірвано. Але після розірвання шлюбу вони продовжили проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, обробляли город, мали спільний сімейний бюджет. У період з 2010 року по 2024 рік вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а з 2024 року - в АДРЕСА_2 . Після військового нападу російської федерації на Україну, 02 лютого 2024 року ОСОБА_2 було призвано на військову служби під час мобілізації. 16 серпня 2025 року під час виконання військової служби по захисту Батьківщини останній поблизу населеного пункту Колодязі Краматорського району Донецької області зник безвісти. За її заявою ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про зникнення безвісти її цивільного чоловіка ОСОБА_2 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 0000151 від 22 серпня 2025 року за ч. 1 ст. 115 КК України. Також заявницею подана заява та наданий пакет документів до військової частини НОМЕР_1 щодо виплати належного грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , проте листом від 14 вересня 2025 року надано відповідь про те, що останньою не надано підтверджуючих документів щодо наявності родинних зв`язків, які дають право отримання грошового забезпечення у відповідності до чинного законодавства. Крім того, заявниця вказує, що заробіток ОСОБА_2 був основним джерелом існування їхньої сім`ї, адже вона в період з 02 лютого 2024 року по 16 серпня 2025 року мала незначний дохід, що підтверджує її перебування на утриманні ОСОБА_2 . А тому, для реалізації прав, передбачених для близьких родичів та членів сім`ї зниклого військовослужбовця, в тому числі права на отримання достовірний відомостей про хід та результати розшуку безвісти зниклого, права на соціальний захист заявниця звернулася до суду з даною заявою, у якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 16 серпня 2025 року, а також встановити факту перебування ОСОБА_1 на утриманні останнього.

Пояснень щодо заявлених вимог ОСОБА_1 від заінтересованої особи не надійшло.

Ухвалою судді від 28 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження (а.с. 73); 25 листопада 2025 року від представника заявниці надійшло клогпотання про доручення доказів (а.с. 80); 01 грудня 2025 року від представника заявниці надійшло клогпотання про доручення доказів (а.с. 23).

Іншиз заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали заяву та просили її задовольнити із зазначених у ній підстав.

Представник військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні поазав, що йому знайома сім`я Зам`ятних, які проживали однією сім`єю до дня, коли ОСОБА_2 зник безвісти.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 знає ще з дитинства, який у кінці 90-х років одружився із заявницею, в яких народилася дочка ОСОБА_7 . Останні проживали неподалік від неї по АДРЕСА_1 . Починаючи з 2015 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приходили до неї у магазин як клієнти за продуктами харчування.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що він живе в АДРЕСА_2 , де по сусідству приблизно 2,5-3 роки проживає ОСОБА_1 зі своєю дочкою та зятем. За місцем проживання ОСОБА_1 приїжджав також ОСОБА_2 . Останні ведуть себе я повноцінна сім`я.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються її батьками. Останні, незважаючи на те, що розірвали шлюб, фактично весь чс проживали разом однією сім`єю. Коли батько був мобілізований, мати переїхали проживати до неї по АДРЕСА_2 , а до цього часу вони з батьком пороживали по АДРЕСА_1 . У період служби ОСОБА_2 двічі приїжджав до них з матір`ю. Батько весь час допомагав матері матеріально, пересилаючи кошти на її банківську картку.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, свідків, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Із матеріалів убачається, що 15 серпня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-1030/10 від 30 листопада 2010 року (а.с. 65, 66).

У період шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_3 (а.с. 64).

Згідно актів обстеження від 17 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 2010 року по 2024 рік проживали в АДРЕСА_1 , а з 2024 року - в АДРЕСА_2 як сім`я (а.с. 62, 63).

16 серпня 2025 під час виконання військової служби по захисту Батьківщини поблизу населеного пункту Колодязі Краматорського району Донецької області солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 зник безвісти, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 1В/4120 від 21 серпня 2025 року (а.с. 61).

На підставі заяви ОСОБА_1 до ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про зникнення безвісти її цивільного чоловіка ОСОБА_2 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 0000151 від 22 серпня 2025 року за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 60).

Також ОСОБА_1 подана заява від 29 серпня 2025 року до військової частини НОМЕР_1 щодо виплати належного грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , проте листом від 14 вересня 2025 року ТВО командира в/ч НОМЕР_1 було надано відповідь про те, що командиром вказаної військової частини прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошового забезпечення, додаткової винагороди, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, належних солдатку ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю підтверджуючих відомостей щодо наявності родинних зв`язків, які дають право отримання грошового забезпечення у відповідності до чинного законодавства (а.с. 59).

Відомостями з Реєстру застрахованих осіб, сформованих 24 жовтня 2025 року засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, підтверджуються періоди роботи та суми заробітку для нарахування пенсії ОСОБА_1 за 1999, 2004-2025 роки (а.с. 55-57), з яких, зокрема видно, що за 2024 рік ОСОБА_1 отримала 199 081,88 грн, а за 2025 рік отримала 215,770,16 грн.

З інформації про рух коштів за рахунком НОМЕР_2 АТ «ПУМБ» ОСОБА_1 убачається, що остання в період з липня 2024 року по 01.08.2025 року неодноразово отримувала кошти від ОСОБА_2 на банкцвську карту, починаючи з липня 2024 року по квітень 2025 року (а.с. 11-54).

Із листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30.102.2025 року вбачається, що в обліковій картці ОСОБА_2 зазначені дружина ОСОБА_10 , 1977 року народженя, та дочка ОСОБА_7 , 2000 року народження. Так як ОСОБА_2 призваний на військову службу 02.02.2024 року, а зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими передбачено право військовослужбовців складати особисте розпорядження на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за їх вибором, набули чинності з 29 березня 2024 року, тому запитувана інформація станом на 02.02.2024 року не відбиралася, яка може знаходитися у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 81).

Як убачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого вказані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 95).

Згідно свідоцтв про смерть батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 96), а мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 97).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями частин 1, 2 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з частиною 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються в тому числі справи про встановлення фактів, що має юридичне значення.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ч. 1 ст. 3 СК України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, що зазначено у ст. 74 СК України.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 за №5-рп/99 визначено таку обов`язкову ознаку поняття «член сім`ї», як ведення спільного господарства.

Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.

Для встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі №369/16486/18.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №643/6799/17 від 30.10.2019, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Відповідно до пункту 3 Положення за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) (пункт 4 Положення).

При цьому, як передбачено п. 7 Положення, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (пункт 7 Положення).

Отже питання отримання грошової допомоги вирішується відповідно, в даному випадку, командиром військової частини за наявності необхідних документів, в тому числі тих, що підтверджують перебування особи на утриманні зниклого безвісті військовослужбовця.

Із показань допитаних у судовому засіданні свідків, а також досліджених судом письмових доказів судом було встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період часу з 2010 року по серпень 2025 року - день зникнення безвісти останнього під час проходження військової служби у складі Збройних Сил України, мали стосунки, притаманні шлюбним, та були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, приймали спільну участь у питанні життєзабезпечення їх сім`ї та проведенні дозвілля, при цьому останні є колишнім подружжям та мають спільну дитину.

При цьому суд враховує, що утримання загалом означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, особа взяла на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги та доходів утриманця. Вирішення питання залежить від їх співвідношення.

Тобто, для встановлення факту перебування особи на утриманні необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Такі висновки з застосування права викладені в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18.

Суд також враховує, що заявниця, під час перебування ОСОБА_2 у лавах ЗСУ, зокрема, протягом 2024 року отримувала заробітну плату не набагато більшу ніж мінімальна, при цьому зниклий безвісти ОСОБА_2 постійно кожного місяця, починаючи з 2024 по 2025 рік, надсилав їй кошти на забезпечення її життя, які значно перевищували розмір її доходів більш ніж удвічі, а тому враховуючи також інфляційні процеси в державі, можна дійти висновку, що такі кошти були для неї постійним засобом для існування.

Разом з тим, ОСОБА_1 у разі встановлення судом факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні в розумінні Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» буде відноситися до членів сім`ї ОСОБА_2 як особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що надасть їй право, в тому числі на отримання достовірних відомостей про його місцеперебування, інформації про хід та результати його розшуку, а також право на соціальний захист, що дасть змогу заявниці отримувати кошти, на які мав право зниклий безвісти під час несення служби у лавах ЗСУ.

Аналізуючи вказані вище докази, суд вважає, що вони дають підстави для встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю із ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні останнього.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Встановлення вказаних фактів для ОСОБА_1 мають юридичне значення, які, неможливо встановити в інший спосіб, окрім як судового.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, статтями 3, 4, 74 СК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 16 серпня 2025 року, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зник безвісти 16 серпня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий суддя В. М. Овчарик