Провадження № 2-др/161/116/25
16 грудня 2025 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.
за участю секретаря Мельник А.В.
розглянувши в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,-
03.12.2025 представник відповідача - адвокат Силка Т.Ю. подала заяву про ухвалення додаткового рішення. Просила суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 600 грн.
Вивчивши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.11.2025 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовлено.

На підтвердження надання правничої допомоги представник відповідача надала договір про надання професійної правничої допомоги №95/10-25 від 03.10.2025, квитанцію до прибуткового касового ордеру №95 від 03.10.2025, акт прийняття-передачі наданих послуг/професійної правничої допомоги від 03.12.2025.

В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Відповідач подала суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України) та до закінчення судових дебатів у справі зробила заяву про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються документально.

Суд вважає, що не підлягають відшкодуванню в повному обсязі витрати за підготовку, написання, подання, направлення відзиву на позов (4 години), заявлені в розмірі 3 200 грн. З врахуванням розумно необхідного часу для підготовки відзиву на позовну заяву суд вважає, що такі витрати слід відшкодувати в розмірі 1 600 грн.

Також суд вважає, що з`ясування фактичних обставин у справі, вивчення та правовий аналіз законодавства по даному питанню охоплюються послугою подання відзиву на позовну заяву. Укладення договору про надання правничої допомоги не відноситься до видів правничої допомоги. А тому відповідні витрати (1 година), заявлені розмірі 800 грн. не підлягають відшкодуванню.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості їх складу та розумного розміру, суд вважає, що справедливо буде відшкодувати відповідачу за рахунок позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 200 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 270, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 200 грн. (три тисячі двісті гривень).

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту додаткового рішення суду - 16.12.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін