справа № 753/8572/25
провадження № 2/753/7250/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Начичко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

ВСТАНОВИВ :

Позивач в особі АТ "Універсал банк" у квітні 2025 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 20.09.2018 року був укладений договір про надання банківських послуг відповідно до анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг позичальника за проектом «monobanк», за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі потреби у вигляді встановленого кредитного ліміту 100 000 грн. 00 коп. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка зі сплатою (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Так, положеннями анкети - заяви визначено, що анкета - заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету - заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 21.01.2025 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 168 751 грн. 28 коп., яка складається зі тіла кредиту - 168 751 грн. 28 коп.

В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду), розпискою.

Відповідачем подано відзив на позов від 13.06.2025 року, у якому вказав на необґрунтованість позивачем вимог позову належними, допустимими та достатніми доказами, вважаючи, що анкета-заява від 20.09.2018 року до Договору про надання банківських послуг, не є свідченням укладення ОСОБА_1 з АТ "Універсал банк" договору, й не може розцінюватися як форма кредитного договору. Вважаючи відсутніми підстави вважати договір укладеним, й, відповідно, обов`язку ОСОБА_1 виконувати зобов`язання за договором. Вважає, що жодних кредитних договорів ОСОБА_1 з АТ «Універсал Банк» не укладав, а отримана ним банківська картка жодним чином не свідчить про кредитні відносини між ними як сторонами. ОСОБА_1 не просив у банка коштів, АТ «Універсал Банк» сам за своєю ініціативою встановив ОСОБА_1 кредитний ліміт, не узгоджуючи з ОСОБА_1 умов договору, Окрім того, АТ «Універсал Банк» не підтвердив, що ОСОБА_1 отримав й прийняв від банку кошти.

Окрім того, відповідач вважає, що позивачем подано позов з порушенням строку позовної здавності, вважаючи, що картка банком була видана 20.09.2018 року, а звернення до суду відбулось 28.04.2025 року.

АТ "Універсал банк" подано 16.06.2025 року відповідь на відзив ОСОБА_1 , у якій позивач виклав свою позицію щодо незгоди із позицією відповідача, вважаючи її необгрунтованою, безпідставною, не підтвердженою належними доказами, й такою, що спростовується доказами, які надані позивачем про договірні правовідносини й дійсну заборгованість за кредитним договором. Зазначає, що що позивачем надано належні, достатні докази перебуванням сторін у договірних відносинах відповідно до умовам укладеного кредитного договору, підтримавши проведений банком розрахунок заборгованості на суму 168 751 грн. 28 коп., який розрахований наступним чином: 100 000 грн. - кредитний ліміт, 68 751 грн. 28 коп. - сума овердрафту (мінус по картці), всього - 168 751 грн. 28 коп.

АТ "Універсал банк" вказує, що згідно умов договору овердтафт - (мінус) 68 751 грн. 28 коп. виник наступним чином. Якщо на разунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, платежі розстрочки.

Відповідно до п.5.20 (4.20) розділу ІІ Умов обслуговування розрахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» термін повірнення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У зв`язку із тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської кварти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість, й відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, на власний розсуд, внаслідок чого виникла заборгованість.

Процентна ставка (поточна) - базова ставка: 3,1% в місяць (37,2% річних), процентна ставка (просторочена) збільшена ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,2% у місяць (74.4% річних). Тобто, коли у боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,1% в місяць (37,2% річних). Увипадку коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процентра (збільшена) відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,2% у місяць (74,4% річних).

Вказує, що хибною позицією відповідача є те, що сума зобов`язань обмежена сумою встановленого кредитного ліміті 100 000 грн., проте відповідач не враховує оформлення ОСОБА_1 18 заяв за послуги «Переведення втрат у розстрочку» на зальну суму 228 654 грн. 79 коп.

Переведення витрати у розстрочку - послуга, яку банк надає клієнту кредит з метою здійснення платежу на строк, визначений у заяві, а клієнт зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити комісію за надання фінансового інтстументу і відсотків у складі щомісячних платежів.

Й відповідно до інформації по картковому рахунку відповідача (руху коштів) по картці, відповідачем ( ОСОБА_1 ) було оформлено 3 заяви послуги «Розстрочка» на загальну суму 33 457 грн. 00 коп.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці, всього за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 1 187 476 грн. 61 коп., та зроблено витрат по картці на суму 1 356 227 грн. 89 коп.

Отже, сума коштів, яка не була повернута банку становить 168 751 грн. 28 коп. (1 356 227 грн 89 коп. - 1 187 476 грн. 61 коп. =168 751 грн. 28 коп.), що й стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Щодо строку позовної давності на заяву відповідача, вказує про те, що позивачем строк не пропущений з огляду на положення ст.257 ЦК України, який визначений у три роки, й відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність встановлюється законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Й у відповідності до пп.9.3. п.9 розділу 1 Умов і Правил обслуговування визначено, що термін позовної давності вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кедитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 30 років. Відповідно, при укладенні Договору сторони погодили, що строк позовної давності щодо зобов`язань, що виникли у відповідача перед позивачем складає 30 років. Окрім того, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк такого стану.

Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не подано.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд справи судом.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненими правами надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, реалізованого сторонами таких прав, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності сторін згідно поданої позивачем заяви.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження.

Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України)

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встанволено, що сторони перебувають у договірних/зобов"язальних правовідносинах.

Так, між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 20.09.2018 року був укладений договір про надання банківських послуг відповідно до анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг позичальника за проектом «monobanк», за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі потреби у вигляді встановленого кредитного ліміту 100 000 грн. 00 коп. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка зі сплатою (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Так, положеннями анкети - заяви визначено, що анкета - заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету - заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови (а.с.5-27, 28-30, 33-35).

Відповідно до умов укладеного Договору він складається із Анкети - Заяви позичальника, Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток «monobanк», Заяв клієнта ОСОБА_1 , Паспорта споживчого кредиту «Розстрочка», Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, які підписані електронним відписом позичальника ОСОБА_1 .

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.6-20, 21, 22, 23, 24-30, 31-35, 36-38), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати кошти за користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с.6-20, 21, 22, 23, 24-30, 31-35, 36-38).

Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною.

Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його електронним підписом; його умови ним не спростовуються.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В абзаці 2 частини 2 ст.639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно умов договору овердтафт - (мінус) 68 751 грн. 28 коп. виник наступним чином. Якщо на разунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, платежі розстрочки.

Відповідно до п.5.20 (4.20) розділу ІІ Умов обслуговування розрахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» термін повірнення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. У зв`язку із тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської кварти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість, й відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, на власний розсуд, внаслідок чого виникла заборгованість.

Процентна ставка (поточна) - базова ставка: 3,1% в місяць (37,2% річних), процентна ставка (просторочена) збільшена ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,2% у місяць (74.4% річних). Тобто, коли у боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,1% в місяць (37,2% річних). Увипадку коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процентра (збільшена) відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,2% у місяць (74,4% річних).

Встановлено із виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 оформлення 18 заяв за послуги «Переведення витрат у розстрочку» на зальну суму 228 654 грн. 79 коп.

"Переведення витрати у розстрочку" - послуга, яку банк надає клієнту кредит з метою здійснення платежу на строк, визначений у заяві, а клієнт зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити комісію за надання фінансового інтстументу і відсотків у складі щомісячних платежів.

Й відповідно до інформації по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 (руху коштів) по картці, відповідачем було оформлено 3 заяви послуги «Розстрочка» на загальну муму 33 457 грн. 00 коп.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 1 187 476 грн. 61 коп., та зроблено витрат по картці на суму 1 356 227 грн. 89 коп., отже, сума коштів, яка не була повернута ОСОБА_1 банку становить 168 751 грн. 28 коп. (1 356 227 грн 89 коп. - 1 187 476 грн. 61 коп. = 168 751 грн. 28 коп.), а тому доводи такого відповідача про те, що він не перебуває у договірних праовідносинах з позивачем, суд відхиляє, як необгрунтовані.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З кредитного договору вбачається, що відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором.

Електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях.

Відповідача було ознайомлено з усіма умовами, запропонованими кредитною установою і за допомогою електронного цифрового підпису ним було підписано умови та правила надання грошових коштів у кредит в АТ «Універсал Банк» саме на тих умовах, які діяли на момент підписання та були запропоновані кредитною установою.

Як убачається з матеріалів справи,АТ «Універсал Банк»до суду було надано розрахунок заборгованості за договором станом 22.01.2025 року в сумі 168 751 грн. 28 коп., який розрахований наступним чином: 100 000 грн. - кредитний ліміт, 68 751 грн. 28 коп. - сума овердрафту (мінус по картці), всього - 168 751 грн. 28 коп., зокрема: поповнень карткового рахунку на суму 1 187 476 грн. 61 коп., витрат ОСОБА_1 по картці на суму 1 356 227 грн. 89 коп., отже, сума коштів, яка не була повернута банку становить 168 751 грн. 28 коп. (1 356 227 грн 89 коп. - 1 187 476 грн. 61 коп. = 168 751 грн. 28 коп.), з якого вбачається факт здійснення видачі кредитних коштів, здійснення нарахування, погашення заборгованості про надання банківських послуг та загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (6-12, 14-22, 23-38).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Загальна заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором перед кредитною установоюстаном на 22.01.2025 року становить 168 751 грн. 28 коп., яка складається із однієї складової - заборгованості по тілу кредиту - 168 751 грн. 28 коп. (а.с. 6-12, 14-22, 23-38).

За відсутності доказів на спростування позовних вимог, наявність заборгованості за договором, яка визначена позивачем у розрахунку заборгованості станом на 22.01.2025 року в загальній сумі 118 310 грн. 71 коп., складається із таких складових: заборгованості по тілу кредиту - 168 751 грн. 28 коп. (а.с.6-12, 14-22, 23-38), його розрахунок (сума) відповідачем не спростовується належними, достатніми та допустими доказами, адже обов`язок доказування покладається на сторін, й вказаного процесуального обов`язку по доказуванню відповідачем не досягнуто.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України), адже обов`язок доказування покладається на сторони.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення .

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначені критерії допустимості доказів. Так, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 89 ЦПК України)

Відповідно, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів про спростування позовних вимог, натомість, із наданих позивачем доказів (а.с.6-12, 14-22, 23-38), судом встановлено, що сума боргу за кредитним довогором кредитодавцем розрахована у відповідності до умов договору, й складається із основої суми боргу, тобто однієї складової, що узгоджується із умовами договору.

Умови договору погоджені позичальником, а тому він має дотримуватися принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium - «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці».

Добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то така заява за відсутності її належного обґрунтування, хибності позиці,ї задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Відповідно до положення ст.257 ЦК України, строк позовної давності визначений у три роки, й відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність встановлюється законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Й у відповідності до пп.9.3. п.9 розділу 1 Умов і Правил обслуговування АТ «Універсал Банк» визначено, що термін позовної давності вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 30 років. Відповідно, при укладенні договору строни погодили, що строк позовної давності щодо зобов`язань, що виникли у відповідача перед позивачем складає 30 років. Окрім того, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк такого стану.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи позивача, які наведені у позові, відзиві на позов, відповіді на відзив, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись п.9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Універсал банк", код ЄДРПОУ - 21133352, 168 751 грн. 28 коп. - заборгованості за кредитним договором, 3 028 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 171 779 (сто сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять) грн. 28 (двадцять вісім) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Київського апеляційного суду.

СУДДЯ: