Справа № 308/2905/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Джуги С.Д.,

суддів - Кожух О.А., Мацунич М.В.

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Конопіхін Антон Володимирович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2025 року у складі судді Логойди І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що з 1999 по 2023 рік перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . Від вказаних відносин народилися сини ОСОБА_3 , 2017 року народження, який являється інвалідом першої групи з дитинства, має захворювання на мікроцефалію та ОСОБА_4 , 1999 року народження. Запис про батьків дитини здійснено відповідно до ст. 126 СК України.

Вказує, що син ОСОБА_3 постійно проживає з позивачкою, а вона потерпає від психологічного насильства зі сторони ОСОБА_2 з 2019 року. Атмосфера агресії та напруженості завдає малолітній дитині безпосередньої шкоди його психологічному здоров`ю, враховуючи його фізичні особливості.

Зазначає, що неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало бажаного результату. ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Так, Ужгородським міськрайонним судом неодноразово виносилися постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, зокрема: 29.05.2019 по справі № 308/3106/19 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП України; 22.11.2019 по справі № 308/10457/19 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 07.05.2019 по справі № 308/4237/19 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 17.09.2019 по справі № 308/9664/19 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 21.05.2020 по справі № 308/1689/20 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 15.04.2021 по справі №308/4022/21 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 08.12.2022 по справі № 308/15299/22 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 06.10.2022 по справі № 308/8998/22 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 12.12.2022 по справі № 308/16306/22 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 20.12.2022 по справі № 308/14858/22 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 25.09.2024 по справі № 308/15409/24 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України; 07.10.2024 по справі №308/15647/24 за ч.1 ст.173-2 КУпАП України.

Крім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.01.2023 (справа № 308/427/23) на ОСОБА_2 видано обмежувальний припис строком на 3 місяці, та 14.10.2024 (справа №308/16619/24) на ОСОБА_2 видано обмежувальний припис строком на 6 місяців.

Вказує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.03.2021. Відповідно до акту обстеження умов проживання №33 від 13.07.2023, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, зазначено, що стосунки у сім`ї між дітьми та мамою - близькі, а з батьком дуже напружені, члени родини постійно перебувають у конфлікті. Аналогічні дані відображено в акті від 13.04.2021. Враховуючи викладене, позивач вважає, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

За вказаних обставин позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Конопіхін А.В., просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки, та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заявленого позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ільницький С.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина третя статті 12 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ч.ч.1,5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відмовляючи в задоволені заявленого позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 31.07.1999 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , 2017 року народження, який являється інвалідом першої групи з дитинства, має захворювання на мікроцефалію та ОСОБА_4 , 1999 року народження

Згідно з копією наказу Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 03.05.2019 року за № 26 «Про взяття на облік ОСОБА_2 » на підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини 12.04.2019 року та повідомлення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області 11.04.2019 року взято на облік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах (дитину, яка постраждала від економічного насильства в сім`ї) та присвоєно обліковий номер 0377074.

Згідно з копією наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородської району Закарпатської області від 23.03.2021 року за №13 «Про взяття на облік ОСОБА_2 » взято на облік дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах (дитину, яка постраждала від економічного насильства в сім`ї).

Згідно акту обстеження умов проживання головою Сюртівської ТГ, начальником служби ССД, спеціалістом ССД, спеціалістом Сюртівської ТГ від 13.04.2021 року на підставі повідомлення матері ОСОБА_1 щодо агресивної поведінки громадянина ОСОБА_2 з метою з`ясування причин конфлікту в сім`ї, яка на обліку СДО, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання електро - водопостачання, отоплення, дім чистий, охайний, наявні сучасні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у ОСОБА_5 окреме ліжко-місце в кімнаті матері, дім і кімнати охайні, речі особистого вжитку дитини чисті і впорядковані, харчування згідно з віком та станом здоров`я забезпечено. Лікування забезпечується відповідно до стану здоров`я. За адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки, традиції сім`ї: по факту виїзду в сім`ю з`ясовано, що чоловік з дружиною конфліктують з початку народження дитини, ОСОБА_1 неодноразово викликала поліцію та повідомляла про насильство з боку чоловіка голові Сюртівської сільської ради. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.05.2019 року перебуває на обліку у ССД Ужгородської РДА та Сюртівської сільської ради, як СДО. Сімейні конфлікти провокують негативну атмосферу у сім`ї, що призводить до психологічного насильства ОСОБА_2 , який не переймається потребами сина, який потребує особливого догляду (інвалід 1 А групи). Батько чинить економічне насилля, виганяє сім`ю, погрожує розправою, виявив бажання віддати дитину, якби з`явилась така можливість. Дружина стверджує, що її чоловік систематично відключає воду. З кожним подружжям окремо проведено бесіду. Вказано на правові порушення з боку гр. ОСОБА_2 , який не бажає розділити майно, господарські речі, побутову техніку між всіма членами сім`ї, вважає себе одноосібним власником. У свою чергу гр. ОСОБА_1 постійно ображає чоловіка, за його словами, що підсилює конфлікт. Подружжя ОСОБА_6 заявило, що мають намір розлучитися (гр. ОСОБА_2 подав заяву). Громадянка ОСОБА_1 також виявила бажання звернутися за правовою допомогою, бажає розподілу майна, на противагу свого чоловіка. ССД надала батькам ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правову допомогу (консультація), щоб сім`я у цивілізований спосіб оформила свої стосунки, з метою припинення економічного, психологічного насильства. Контроль ситуації сім`ї по 16.04.2021 року.

Згідно копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 114610 від 22.02.2023 року Інспектором СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Слободян В.А. стосовно ОСОБА_2 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства накладено заборонний припис стоком на десять діб з 14 год. 00 хв. 22.02.2023 до 14 год. 00 хв. 04.03.2023.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04.03.2025 року у справі за №308/16619/24 відкрито апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2024 року у справі №308/16619/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2023 року у справі № 308/561/23, шлюб зареєстрований 31 липня 1999 року у виконавчому комітеті Сюртянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №4, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - розірвано.

Згідно акту №33 від 13.07.2023 року обстеження умов проживання начальника ССД, спеціаліста ССД, фахівця соціальної роботи на підставі листа від ГУНП в Закарпатській області Ужгородського РУП відділу поліції №21, від 13.07.2023 року №8134/106/25/1-2023, з метою обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання: газо - та водопостачання у даному будинку проведено, умови задовільні, сучасний ремонт, у будинку є ванна кімната, кухня, коридор. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для духовного та фізичного розвитку створені всі умови, у Артема окреме ліжко-місце. Лікування забезпечується відповідно до стану здоров`я дитини. За адресою проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки, традиції сім`ї: між дітьми та мамою стосунки близькі, але з батьком дуже напружені стосунки, члени родини постійно перебувають у конфлікті. Сім`я ОСОБА_6 не один рік перебуває у конфлікті, гр. ОСОБА_2 агресивно поводиться із сім`єю, постійно провокує старшого сина та колишню дружину до сварок. Зі слів гр. ОСОБА_1 чоловік постійно перекриває воду, перешкоджає їй у тому, щоб вона відповідно забезпечувала меншу дитину, у сім`ї панує негативна атмосфера.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2025 року у справі № 308/1421/25 відкрито провадження у справі за позовною заявою представника ОСОБА_2 адвоката Ільницького Сергія Михайловича до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкування з дитиною та призначено підготовче судове засідання.

Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 року у справі №308/15647/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадження у справі закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 02.08.2024 №7-73444578/24 за виконавчим листом №308/478/23, виданого 22.11.2023 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500, 00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2023 року і досягнення дитиною повноліття, заборгованість станом на 01.12.2024 становить 6375, 00 грн.

Згідно з висновком від 27.03.2025 №27/2025 голови виконавчого комітету Пушкар А. про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_9 відносно малолітнього ОСОБА_7 , за яким службою у справах дітей Сюртівської сільської ради розглянуто та вивчено документи, подані громадянкою ОСОБА_1 , яка виховує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо позбавлення батьківських прав його батька ОСОБА_2 . На підставі відомостей, одержаних від різних джерел у результаті ССД повідомляє наступне. На обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради від 23.03.2021 року (взятий на облік ССД Уж РДА від 03.05.2019 року наказ № 26, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, яка постраждала від економічного насильства в сім`ї), перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слід зазначити, що між батьками дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб розірвано за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2023 року справа № 308/561/23. Після розірвання шлюбу сім`я ще певний період проживала разом, а з вересня 2023 року малолітній ОСОБА_5 проживає окремо з мамою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Раніше сім`я проживала за адресою АДРЕСА_1 , куди неодноразово виїжджала ССД та голова сільської ради, як на реагування звернень від громадянки ОСОБА_10 щодо агресивної поведінки та застосування психологічного тиску на сім`ю від її колишнього чоловіка. ОСОБА_1 виховує малолітню дитину, яка має інвалідність підгрупи «А», а саме діагноз: мікроцефалія, недорозвиток зорового аналізатора обох очей, структурна генералізована епілепсія, ВВС. Затримка психомовленєвого розвитку. Дисплазія кульшових суглобів. Фактично від моменту народження дитини ОСОБА_3 постійно перекривав воду, виганяв їх з дому, застосував словесні образи, нецензурну лексику та іноді в стані алкогольного сп`яніння міг застосовувати фізичну силу до жінки. Тому психологічне насильство в сім`ї проявлялося в образах із використанням лайливих слів та криків, які принижують честь та гідність члена сім`ї, образливих жестах, з метою приниження члена сім`ї або тримання його в атмосфері страху. Психологічне насильство проявляється також у брутальному ставленні до сім`ї, емоційному тиску на ОСОБА_1 , що завдає малолітній дитині ОСОБА_11 безпосередньої шкоди його психологічному здоров`ю, враховуючи його фізичні особливості. Навіть якщо батько перебуває поруч з дитиною, то веде себе неадекватно, постійно ображає та використовує нецензурну лексику в адресу колишньої дружини, і тому такі зустрічі негативно впливають на психіку сина, після таких побачень батька, ОСОБА_12 перебуває у тривожному стані. Також слід зазначити, що неодноразово складалися на чоловіка адміністративні протоколи по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України за вчинення насильства до ОСОБА_10 , а також були видані обмежувальні приписи для ОСОБА_2 - останній такий припис терміном на 6 місяців виданий рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.10.2025 року справа № 308/16619/24. На підставі отриманої заяви комісія у складі начальника ССД ВК Сюртівської сільської ради Віолетти Кіш, спеціаліста ССД Сюртівської сільської ради Андреї Зунко-Пушкар, фахівця соціальної роботи Світлани Паткановцій та начальника відділу СЗН Денді Такач - 24.03.2025 року було складено акт обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з мамою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами обстеження акт засвідчує, що у будинку чисто, охайно, комфортно. За вищезгаданою адресою житлово-побутові умови - задовільні. Наявні всі комунікації для комфортного та зручного проживання. Наявна побутова техніка, проведене водо, - газо, - та електропостачання. Дитина має все необхідне для його потреб. Мати прикладає максимально зусиль для забезпечення базових потреб дитини; дотримується рекомендацій лікарів, віддає належну, особливу та відповідну увагу для повноцінного розвитку особистості своєї дитини. Для духовного, фізичного виховання та розвитку дитини наявні задовільні умови. Фахівцем соціальної роботи 21.03.2025 року було складено акт оцінки потреби сім`ї, в якому зазначено, що дитина потрапляє під середню класифікацію випадку. Так, як із сім`єю проводиться робота та ОСОБА_1 запропоновано можливість отримання наступних послуг: інформування, консультування, соціальний супровід. Зі слів жінки батько, особливо не піклувався всі попередні роки за дитиною, а з минулого року почав проявляти "сильні" почуття до дитини, вимагати зустрічей з дитиною, а у разі відмови, навіть, погрожував. Так фахівець із соціальної роботи, неодноразово була свідком імпульсивної, а іноді агресивної розмови ОСОБА_2 з ОСОБА_1 у присутності дитини, що є недопустимо. Питання щодо позбавлення батьківських прав батька було розглянуте на комісії з питань захисту прав дитини № 3, яка відбулася 27.03.2025 року, де були запрошені батько та мати дитини. Мати дитини на засіданні комісії повідомила, що бажає позбавити батьківських прав колишнього чоловіка ОСОБА_2 , аргументуючи тим, що чоловік участі у вихованні дитини не бере, фізичним розвитком дитини не цікавиться, дитина відчуває постійний стрес та напруженість під час присутності чоловіка, який завдає дитині безпосередньої шкоди його психологічному здоров`ю, враховуючи його фізичні особливості. На самоті вона не може залишити дитину з батьком, так як повинна безперервно знаходитися поряд з малолітньою дитиною з метою забезпечення сину належного догляду, а у присутності чоловіка разом з малолітнім сином перебуває у постійному емоційному напруженні, так як колишній чоловік в присутності малолітньої особи в її адресу застосовує словесні образи. Також відповідно до довідки Ужгородського відділу Державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області №7-73444578/25 від 03.03.2025 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2025 року становить 12787 гривень 50 копійок. Варто зауважити, що основними доходами матері є державні допомоги, а саме: державна допомога по догляду за дитиною, а саме за дитиною з інвалідністю, державна соціальної допомога малозабезпеченим сім`ям. Батько дитини проти позбавлення його батьківських прав так, як стверджує, що у виконанні його батьківських обов`язків перешкодою є його колишня жінка. Враховуючи все вищевикладене, а також те, що службою у справах дітей вжито всіх доступних заходів впливу на ОСОБА_9 , які не дали позитивного результату, а саме: постійні розмови з ним щодо більш спокійної поведінки без образ до колишньої дружини у присутності дитини, до прийняття деяких змін у його поведінці для більш врівноваженого спілкування та уникнення конфліктів не вдалося змінити поведінку останнього, тому позбавлення його батьківських прав батька відносно сина буде прийняте в найкращих інтересах дитини. Взявши до уваги все вищезгадане, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закаорпатської області від 11.08.2025 року у справі №308/1421/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкування з дитиною, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено частково, визначено порядок та спосіб участі батька - ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2024 року у справі №308/16619/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису скасовано, у заяві ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

У частині першій статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункту 1 статті 18 Конвенції).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У п. п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. п. 57-58).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що:

«тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».

Суд першої інстанції вірно зазначив, що висновок від 27.03.2025 №27/2025 голови виконавчого комітету Пушкар А. про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_7 зроблений без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та не містить достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у ньому не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав; не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо достатнього врегулювання даного конфлікту; не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Також він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини.

Суд першої інстанції обгрунтовано не взято до уваги посилання позивача на існування заборгованості по аліментах.

Сама по собі наявність заборгованості щодо сплати аліментів не є підставою для позбавлення батька /матері дитини батьківських прав. Факт стягнення з одного з батьків на користь іншого аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо її утримання, оскільки таке стягнення є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька/матері до надання їй належного утримання (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 420/1075/17).

Щодо посилань позивача про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї, то судом правильно вказано, що такі не стосуються дитини, і такі мали місце переважно у 2019-2022 роках та були пов`язані із особистими взаємовідносинами між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами тривалий час існують неприязні відносини, відповідач не має можливості бачити та спілкуватися із сином, брати участь у його вихованні, оскільки позивач ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, при намаганні відповідача відвідати дитину між сторонаим виникають конфлікти, під час яких відповідач викликає поліцію та не дає можливості побачити сина.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2024 року у справі №308/16619/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису скасовано, у заяві ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від суду від 11.08.2025 року у справі №308/1421/25, яке набрало законної сили, визначено порядок та спосіб участі батька - ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду даної справи судом першої інстанції з`являвся у судові засіданя, повністю заперечував проти позбавлення його батьківських щодо дитини, стверджував що дії проти нього є наклепом, повідомляв про обставини перешкоджання його побаченню з дитиною колишньою дружиною.

Оцінивши всі докази у сукупності і взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов правильних висновків і з такими погоджується колегія суддів, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина ОСОБА_2 не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Суд вірно зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались між сторонаим не може бути застосований, та призведе до остаточного розірвання зв`язку сина з батьком, а тому обгрунтовано відмовив у заявленому позові.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленому позові.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Конопіхін Антон Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: