ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 635/5675/23

провадження № 88-ц/818/10/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 05 лютого 2023 року він дізнався, що на його розрахункових рахунках діють обмеження накладені виконавчою службою. В процесі з`ясування цих обставин стало відомо, що відносно нього було ухвалено рішення Чортківським районним судом Тернопільської області по справі №608/2000/21 від 10 січня 2022 року, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 418 860,00 грн заборгованості за договорами позики та 300 720,00 грн штрафу внаслідок невиконання зобов`язання, та стягнуто з нього на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 7195,80 грн судового збору. Його представником під час розгляду справи був адвокат Марисюк О.Д., який частково визнав позов, а саме суму боргу, разом з цим, він заперечував лише проти штрафу. Вказує, що договір про надання правових послуг адвоката №065 від 09 грудня 2021 року він не підписував, до України з США не виїжджав та не міг фізично підписати вказаний договір.

Просив визнати недійсним договір про надання правових послуг адвоката №065 від 09 грудня 2021, укладений між ним та адвокатом Марисюком О.Д. з моменту його укладання.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір про надання правових послуг адвоката №065 від 09 грудня 2021 року, укладений між адвокатом Марисюком О.Д. та ОСОБА_1 з моменту його укладання, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні об`єктивні сумніви щодо відповідності укладеного договору про надання правових послуг адвоката №065 від 09.12.2021 дійсній волі ОСОБА_5 , та укладання цього договору саме ОСОБА_1 , оскільки останній на час його укладання перебував за межами України. Крім того, позов визнається відповідачем, а з боку третьої особи ОСОБА_3 були відсутні будь-які заперечення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2024 року скасовано, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним залишено без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відсутність позивача на території України станом на 09 грудня 2021 року (дата укладання спірного договору) не може беззаперечно свідчити про відсутність волевиявлення позивача на укладання спірного договору, оскільки даний договір міг бути укладений за допомогою засобів поштового зв`язку. Клопотання про призначення відповідної судової експертизи з цього приводу позивачем не заявлялось та у справі не призначалось. Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на спростування підпису позивача в оспорюваному правочині, колегія суддів вважала, що спірний договір не можна вважати неукладеним, а у задоволенні його позову слід відмовити через обрання ним неналежного способу захисту, оскільки неукладений правочин не може визнаватися судом недійсним.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що провести експертизу і отримати висновок експерта на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій не виявилось можливим у зв`язку з тим, що оригінал договору знаходиться у відповідача, який жодним чином не виходив на контакт та ігнорував вимоги надати оригінал договору для здійснення експертизи.

Зазначив, що 16.06.2025 ТОВ «Український центр судових експертиз» надано висновок експерта № 1-16/06 за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження за його заявою, згідно з яким встановлено, що підпис від його імені, зображення якого міститься у графі «клієнт» у технічній копії договору про надання правових послуг адвоката від 09 грудня 2021 року № 065, посвідченого адвокатом Марисюком О.Д. виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Вважав, що обставини щодо наявності висновку експерта щодо результатів проведення експертного почеркознавчого дослідження на предмет наявності підпису позивача в оспорюваному договорі відповідають ознакам нововиявлених, згідно з нормами ЦПК України і є таким, на підставі яких може бути переглянуто судове рішення на підставі п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.

Посилався на те, що вищезазначені обставини існували на час розгляду справи, але не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, наявні усі законні підстави для перегляду постанови Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Просив постанову Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що матеріали справи містять договір від 09 грудня 2021 року №065 між ОСОБА_1 та адвокатом Марисюк О.Д. про надання правових послуг адвоката, згідно умов якого останній зобов`язався надати правову допомогу ОСОБА_1 , зокрема у судах. Сторонами строк дії договору визначено до 30 грудня 2022 року. Місце укладання договору м. Харків (а.с.22-23).

На підставі отриманих повноважень Марисюк О.Д., як адвокат, здійснював представництво ОСОБА_1 під час розгляду справи №608/2000/21 в Чортківському районному суді Тернопільської області.

10 січня 2022 року в рамках цивільної справи №608/2000/21 Чортківським районним суд Тернопільської області ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 418 860,00 грн заборгованості за договорами позики та 300 720,00 грн штрафу внаслідок невиконання зобов`язання, стягнуто з ОСОБА_1 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 7195,80 грн судового збору (а.с.29-34).

З наданої копії висновку експерта № 1-16/06 за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження, складеного 16.06.2025 ТОВ «Український центр судових експертиз» вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у графі «клієнт» у технічній копії договору про надання правових послуг адвоката від 09.12.2021 № 065, посвідченого адвокатом Марисюком О.Д., - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У главі 3 розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами для кваліфікації обставин як таких, що визначені пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони: 1) існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), 2) спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та 3) мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини повинні підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суду слід виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері цивільного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти та аргументи.

Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності та res judicata і правом на справедливий суд.

Законодавство, у тому числі й ЦПК України, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Ураховуючи викладене, сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16).

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній/касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 червня 2021 року в справі 9901/424/18, а також постановами Верховного Суду від 20 листопада 2025 року у справі № 336/3141/23 (провадження № 61-2524св25), від 21 червня 2024 року у справі № 337/5553/20 (провадження № 61-5068св24).

Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20, провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20, пункт 6.38).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до висновку експерта № 1-16/06 за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження за його заявою, складеного 16.06.2025 ТОВ «Український центр судових експертиз», підпис від його імені, зображення якого міститься у графі «клієнт» у технічній копії договору про надання правових послуг адвоката від 09 грудня 2021 року № 065, посвідченого адвокатом Марисюком О.Д. виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Зазначив, що вищезазначені обставини існували на час розгляду справи, але не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, є істотними для розгляду справи.

Між тим, посилання ОСОБА_1 на обставини, встановлені висновком експерта № 1-16/06 за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження за його заявою, складеного 16.06.2025 ТОВ «Український центр судових експертиз», зокрема на те, що підпис у договорі про надання правових послуг адвоката від 09 грудня 2021 року № 065 виконаний не ним, а іншою особою з наслідуванням його підпису, як на нововиявлені обставини, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки такий висновок був складений після ухвалення судом рішення у даній справі та набрання ним законної сили, тому викладені в ньому обставини не можуть вважатися нововиявленим в розумінні статті 423 ЦПК України.

Наведені заявником обставини могли бути відомі на час розгляду справи за належного користування ним своїми процесуальними правами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок експерта № 1-16/06 за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження за його заявою, складеного 16.06.2025 ТОВ «Український центр судових експертиз» за своїм змістом є новим доказом у даній справі, яким встановлено нові обставини. Водночас, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21 червня 2024 року у справі № 337/5553/20 (провадження № 61-5068св24).

Сам по собі факт збору позивачем нових доказів у справі, в тому числі проведення почеркознавчої експертизи після ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили, не можуть вважатися нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України.

Таким чином, оскільки заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, подана ОСОБА_1 , не містить нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 368, 389, 429 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 , про перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна