Справа № 159/1275/25
Провадження № 2/159/791/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 грудня 2025 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Губара В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини, інфляційних втрат та трьох процентів річних,
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 26.06.2025 заяву про збільшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутнсті, позовні вимоги підтримуюють повністю.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Причини неявки не повідомив. Відзив до суду не подавав.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом 28.11.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 11 год. 45 хв. 11.12.2025.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2023 у справі №159/616/23 з відповідача - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ухвалено стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 5 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
18.04.2023 Ковельським міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист у справі № 159/616/23.
Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого 11.02.2025 Ковельським відділом ДВС у Ковельському райні Волинськї області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що відповідач не сплачував аліменти в користь позивача на утримання сина в період з лютого 2023 року по лютий 2025 систематично, тому виникала заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 137500 грн.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтями 182-184 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, сума пені за кожен місячний платіж, по якому настало прострочення, розраховується таким чином:
П = Спростроч х 1% : 100 х Кднів, де:
П - розмір пені за прострочення платежу за один місяць,
Спростроч - розмір простроченої заборгованості за конкретний місяць (з урахуванням сум часткового погашення),
Кднів - кількість днів прострочки (з першого дня місяця, який є наступним після місяця, у якому настала прострочка, до дня фактичної сплати заборгованості).
Остаточна сума до стягнення складає:
С стягн = (П1+П2+П3…. +Пн) ПЗ, де
С стягн - остаточна сума пені до стягнення,
(П1+П2+П3…. +Пн) - сукупний розмір сум пені, розрахованих окремо для кожного місячного платежу, але яка не перевищує 100% заборгованості по аліментам.
ПЗ - загальна сума штрафів, застосованих до Відповідача відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивачем надано розрахунок неустойки (пені)1% від несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості:
1%*5 500 грн. (лютий 2023 року) * 720 днів ( з лютого 2023 по лютий 2025) = 39 600 грн.
1%*5 500 грн. (березень 2023 року) * 690 днів = 37 950 грн.
1%*5 500 грн. (квітень 2023 року) * 660 днів = 36 300 грн.
1%*5 500 грн. (травень 2023 року) * 630 днів = 34 650 грн.
1%*5 500 грн. (червень 2023 року) * 600 днів = 33 000 грн.
1%*5 500 грн. (липень 2023 року) * 570 днів - 31 350 грн.
1%*5 500 грн. (серпень 2023 року) * 540 днів = 29 700 грн.
1%*5 500 грн. (вересень 2023 року) * 510 днів = 28 050 грн.
1%*5 500 грн. (жовтень 2023 року) * 480 днів = 26 400 грн.
Усього за вищевказаний період часу 297 000 грн.Подальший розрахунок не має змісту в силу обмеження 100 відсотків заборгованості згідно ч. 1 ст. 196 СК України.Відтак неустойка (пеня) несплачених аліментів за період з лютого 2023 року по лютий 2025 року становить 137 500 грн.
Крім того, позивачем було збільшено позовні вимоги та надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №72680874 з лютого 2023 року по травень 2025 року, з якого вбачається, що визначений розмір аліментів - 5500 грн, відповідач систематично не сплачував аліменти з лютого 2023 року по березень 2025 року, у квітні ним сплачено 3431,00 грн, у травні 300,00 грн, загальна сума заборгованості 150269,00 грн. У справі відомості щодо застосованих до платника аліментів штрафів у порядку, встановленому частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.
Сума пені наведеної вище лише за цей період за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 241890,00грн.
Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а саме 150269,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з лютого 2023 року по травень 2025 року, суд прийшов до висновку про стягнення неустойки (пені) в межах наявної заборгованості по аліментам, як того просила позивач, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Отже, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 150269 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2023року по травень 2025 року.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому він повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.
Однак, заявлені в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають, насамперед, договірні правовідносини.
У контексті ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Оскільки, ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Статтею 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.
Крім того, передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.
Правовідносини сторін по даній справі регулюються нормами СК України, до яких положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не застосовуються. СК України, який є спеціальним законом, чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені (ст. 196 СК України).
За загальним правилом спеціальні норми права мають пріоритет над загальними нормами. Чинним законодавством України питання про нарахування при простроченні сплати аліментів врегульоване положеннями ст. 196 СК України, яка є спеціальною нормою з цього приводу по відношенню до інших норм права, в тому числі і до ст. 625 ЦК України. У вказаній нормі законодавцем чітко розмежовані наслідки прострочення сплати аліментів від наслідків прострочення оплати додаткових витрат на дитину. Зокрема, у разі прострочення сплати аліментів для боржника встановлена відповідальність у вигляді пені за кожен день прострочення. Натомість, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину встановлена відповідальність у вигляді виплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також нарахування 3 % річних із простроченої суми. Таким чином із вказаної норми вбачається, що законодавець чітко розмежував негативні наслідки порушення строків сплати цих двох різних фінансових обов`язків батьків, і для кожного з них встановив відповідні фінансові санкції: при простроченні оплати додаткових витрат на дитину - сплачуються встановлений індекс інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних із простроченої суми; при простроченні сплати аліментів - сплачується пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Застосування ст. 625 ЦК України і нарахування штрафних фінансових санкцій у виді інфляційних втрат і 3% річних на суму заборгованості з оплати аліментів не відповідають вимогам спеціального законодавства. Крім того, в самій статті 625 ЦК України зазначена можливість її застосування лише у разі, якщо законом чи договором не передбачений інший розмір санкцій.
Отже, до даного виду зобов`язання, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, а тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити, оскільки така вимога позивача не ґрунтується на законі.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення із відповідача інфляційних витрат за прострочення сплати аліментів та 3% річних, задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене, із відповідача слід стягнути на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина 150269,00 грн
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 963 грн 51 коп., виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог 79,55% (1211,20х79,55%).
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини, інфляційних втрат та трьох процентів річних - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , в сумі 150269 (сто п`ятдесят тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 00 коп. за період з лютого 2023 року по травень 2025 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 963 (дев`ятсот шістдесят три) гривні 51 копійку судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне заочне рішення складене 11.12.2025.
Головуючий:В. Є. ГУБАР