Справа № 210/6317/23
Провадження № 2/210/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2025 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Літвіненко Н.А.

при секретарі: Таранущенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування вартості матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 суму 142881,42 грн.; просить про відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн., витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 7500,00 грн., витрат на послуги поштового зв`язку в розмірі 98,80 грн., а також судовий збір в розмірі 2558,40 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 08.09.2023 року об 13 год. 06 хв., в м. Кривий Ріг, в Металургійному районі, на перехресті вул. Героїв АТО та просп. Металургів, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, негайно не вжив заходів для її зменшення, виїхав на перехрестя при увімкненому забороняючому червоному сигналі світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з авто «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалась на зелений сигнал світлофора та за інерцією здійснила наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2023 року у адміністративній справі №210/5271/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/09/23 від 05.10.2023 року, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цінах на дату 08.09.2023 р. складає: 300881,42 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО». 10.10.2023 року страхова компанія на підставі полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів сплатила позивачу 158000,00 грн.

У зв`язку з частковим відшкодуванням відновлювального ремонту від ПрАТ «ВУСО», сума матеріального збитку становить 142881,42 грн.

Крім майнових збитків позивачем заявлено до стягнення відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн., яка полягає у порушенні звичайного ритму життя через відсутність транспортного засобу для пересування та душевних переживаннях через пошкодження майна.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що з наданого позивачем висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/09/23 від 05.10.2023 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент його пошкодження складає 340140,03 грн., а розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля станом на момент його пошкодження, що дорівнює його ринковій вартості до ДТП, становить 300881,42 грн., тобто, ремонт є економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. У випадку погодження позивача з визнанням автомобіля фізично знищеним, він передає залишки транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду, і тим самим набуває право отримання від останнього відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, чого в даному випадку не відбулось. Даних щодо залишкової вартості пошкодженого автомобіля після ДТП вказаний висновок експерта не містить, а отже, на думку відповідача, не може бути покладений в основу судового рішення та підлягає відхиленню, як такий, що не містить відомостей щодо предмету доказування. У зв`язку з відсутністю відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, необхідної для визначення розміру відшкодування в порядку ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неможливо зробити висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість зазначеного в позовній заяві розміру майнової шкоди. Також відповідач зазначає про значно завищений розмір моральної шкоди, який не відповідає засадам цивільного кодексу України. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача понесені судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.12.2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2025 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання: Яка сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.09.2023 року о 13 год. 06 хв. в місті Кривому Розі, в Металургійному районі? Яка залишкова вартість автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди? Проведення експертизи доручено судовому експерту Рейнюку Олександру Віталійовичу. Зупинено провадження по справі на час проведення експертизи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.07.2025 року поновлено провадження у справі.

23.07.2025 року представником відповідача, адвокатом Мартиновою Н.Ю. подано письмові пояснення, у яких представник відповідача посилається на висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи, проведеної в рамках розгляду даної цивільної справи, та зазначає, що позивачу має бути відшкодовано збиток, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди за вирахуванням суми збитку, сплаченого страховиком та франшизи, а саме: 12 719,53 грн. (300 881,42 грн. (вартість ТЗ до ДТП) 158 000,00 грн. (страхове відшкодування) 2 000,00 грн. (франшиза) 128 161,89 грн. (вартість ТЗ у аварійному сані). Вказує вимоги про стягнення витрат на проведення судової експертизи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гаркавий М.С., в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Мартинова Н.Ю. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, позовні вимоги визнають в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12719,53 грн., в іншій частині просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 08.09.2023 року об 13 год. 06 хв., в м. Кривий Ріг, в Металургійному районі, на перехресті вул. Героїв АТО та просп. Металургів, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дородньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, негайно не вжив заходів для її зменшення, виїхав на перехрестя при увімкненому забороняючому червоному сигналі світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з авто «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалась на зелений сигнал світлофора та за інерцією здійснила наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Вказані обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 210/5271/23 від 11.10.2023 року згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується, при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Станом на дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність по транспортному засобу ОСОБА_2 - «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 була забезпечена ПрАТ «СК «ВУСО», страхований поліс №216122432.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/09/23 від 05.10.2023 року, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цінах на дату 08.09.2023 р. складає: 300881,42 грн.

10.10.2023 року ПрАТ «ВУСО» сплачено на картковий рахунок Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 158000,00 грн.

Крім того, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що 21.10.2023 року ОСОБА_2 відшкодував ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи викладене, фактично матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 в повному обсязі не відшкодована. Різниця між отриманою страховою виплатою та реальними збитками, згідно наданого позивачем розрахунку складає 142881,42 грн. (300881,42 грн. 158000,00 грн. 2000,00 грн.).

Відповідно до висновку №33/25 судової транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку від 08.03.2025 року, проведеної на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2025 року, судовим експертом Рейнюк О.В., вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.09.2023 року о 13 год. 06 хв. в місті Кривому Розі, в Металургійному районі, складає: 300881,42 грн. (триста тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 42 копійки); ринкова вартість автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у аварійному стані, на дату ДТП 08 вересня 2023 року, складає: 128161,89 грн. (сто двадцять вісім тисяч сто шістдесят одна гривня 89 копійок).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами частин 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частина 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу

Згідно зі статтею 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу ,розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а згідно статті 30 Закону № 1961-IV-транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що автомобіль вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц про застосування стаття 30 Закону №1961-IV дійшов висновку, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наданого позивачем висновку експерта суб`єкта оціночної діяльності вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищує ринкову вартість автомобіля, отже відновлювальний ремонт є економічно необґрунтованим, автомобіль вважається фізично знищеним, а його власнику належить до відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП за вирахуванням суми страхового відшкодування та франшизи, а саме: 12719,53 грн. (300881,42 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) 158000,00 грн. (страхове відшкодування) 2000,00 грн. (франшиза) 128161,89 (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди).

Позивач ОСОБА_1 , отримавши страхове відшкодування від ПрАТ «СГ «ВУСО» у розмірі 158 000,00 грн., автомобіль забрав собі, тим самим не погодився із визначенням транспортного засобу фізично знищеним.

У випадку його погодження з визнанням автомобіля фізично знищеним, він передає залишки транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду, і тим самим набуває право отримати від останнього відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, чого в даному випадку не відбулось.

З огляду на зазначене, у разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

За встановленими обставинами, суд погоджується з доводами відповідача, про те, що ринкова вартість транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 до ДТП складає 300881,42 грн., вартість пошкодженого автомобіля після ДТП дорівнює 128161,89 грн., а відтак різниця дорівнює 172719,53 грн. Отже, з урахуванням виплаченої суми страхового відшкодування та франшизи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12719,53 грн. (172719,53 грн. - 158000,00 грн.-2000,00 грн.).

Щодо відшкодування моральної шкоди

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5,9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової)шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тягар доказування моральної шкоди лежить на позивачеві, який повинен довести не лише факт її завдання, але й розмір та причинно-наслідковий зв`язок з діями відповідача.

Аналіз матеріалів справи свідчить про повну відсутність об`єктивних доказів завдання позивачу моральної шкоди. Позивач у своїх поясненнях обмежився загальними твердженнями, не надавши жодних конкретних доказів (медичних довідок про погіршення стану здоров`я внаслідок стресу, свідчень близьких про зміну поведінки чи емоційного стану, документів про звернення за психологічною допомогою, доказів порушення звичного способу життя чи професійної діяльності).

Не всі негативні емоції та незручності можуть розглядатися як моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Позивач повинен довести, які саме страждання йому були завдані та в чому вони конкретно проявилися, факт завдання моральної шкоди, її характер, тривалість негативних наслідків, а також розмір такої шкоди з урахуванням конкретних обставин справи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Отже, враховуючи наведене, слід відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Вимога про стягнення вартості послуг поштового зв`язку в розмірі 98,80 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 177,81 грн. (2558,40 грн.*6,95%) та витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 521,25 грн. (7500,00 грн.*6,95%).

Також, з позивача підлягають стягненню на користь відповідача судові витрати, що складаються з витрат на проведення судової експертизи в розмірі 695,00 грн. (10000,00 грн.*6,95%), що на думку суду буде співмірним.

З приводу прохання до суду адвоката Мартинової Н.Ю., яке вона висловила у письмових поясненнях щодо стягнення з позивача витрат, понесених на правову допомогу, суд зазначає, що пояснення щодо обставин справи та відзив на позовну заяву не є позовною заявою, а тому прохання щодо стягнення судових витрат не підлягає розгляду.

Керуючись ст. ст. 22, 192, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОККПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП від 08.09.2023 року у розмірі 12719,53 грн. (дванадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят три копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОККПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 177,81 грн. (сто сімдесят сім гривень вісімдесят одна копійка), витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 521,25 грн. (п`ятсот двадцять одна гривня двадцять п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОККПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на проведення судової експертизи в розмірі 695,00 грн. (шістсот дев`яносто п`ять гривень, 00 копійок.).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко