Справа № 466/6263/25
Провадження № 2/466/2758/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Зими І.Є.

секретаря с/з Васинчик М.О.

представника позивача Шийки І.І.

представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу , -

в с т а н о в и в:

01 липня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3 , що був зареєстрований 06.11.2018 року, Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ,актовий запис №802.

За доводами позивача, спільне життя подружжя не склалося через різні характери та розбіжності у поглядах на життя, відсутність взаєморозуміння, що призводило до постійних сварок. З січня 2025 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини фактично припинені.

Позивач з початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України проживає за кордоном, відповідачка проживає в Україні. Як подружжя сторони не спілкуються. Спільних дітей у шлюбі сторони не мають. Перешкоди для розірвання шлюбу, встановлені законодавством, відсутні. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливими та суперечать його інтересам.

Ухвалою суду від 02.07.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача, адвокат Шийка І.І. позовні вимоги підтримав, пояснив що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Зазначає, що подальше спільне проживання та призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним з огляду на неможливість поновлення шлюбних стосунків із відповідачкою та збереження шлюбу .

Представник відповідачки, адвокат Білецька О.Р., в судовому засіданні просила надати строк для примирення для сторін, оскільки відповідачка вважає, що подружні стосунки між нею та позивачем можуть бути збережені. Відповідачка має щире бажання на примирення, відновлення сімейних стосунків.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 06 листопада 2018 року між позивачем та відповідачкою Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 802. За час спільного проживання в шлюбі спільних дітей сторони не мають.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий і тривалий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача , що має істотне значення. Підстав для надання терміну для примирення суд не вбачає, так як у даному шлюбі дітей немає. Позовна заява подана до суду ще 01.07.25 р. і відповідачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що з часу отримання копії позовної заяви вона вживала будь-які заходи для збереження сім`ї. При цьому, суд неодноразово задовольняв клопотання сторони відповідача про оголошення перерви у судовому розгляді.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб.

Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, тому суд приходить висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 06.11.2018 року, Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ,актовий запис №802.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 , 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Сторони в справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення виготовлено 17 грудня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима