Справа № 308/2205/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року, повний текст якої складено 31 березня 2025 року, постановлену суддею Дегтяренко К.С., в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Роман Роман Михайлович, як органу примусового виконання за участі стягувача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «По Кошицькій» та заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріалті О»

встановив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Роман Р. М., як органу примусового виконання за участі стягувача ОСББ «По Кошицькій» та заінтересованої особи ТОВ «Ріалті О».

Скаргу мотивує тим, що 15.12.2023 приватним виконавцем Романом Р. М. було відкрито ВП №73613895. Про що в АСВП завантажено постанову про відкриття ВП №73613895. Постанова про відкриття виконавчого провадження №73613895 від 15.12.2023 є скасованою. Про що міститься напис на постанові.

19.09.2024 на підставі нової заяви ОСББ «По Кошицькій» про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М. не скористався Автоматизованою АСВП, не зареєстрував виконавчий документ і не створив Єдиний унікальний номер для нового виконавчого провадження і не сформувавши Єдиний унікальний номер не долучив до обкладинки виконавчого провадження. А шляхом втручання в Автоматизовану систему виконавчого провадження прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №73613895 (тобто за тим самим номером) від 19.09.2024 у виконавчому провадженні №73613895, яке було відкрито постановою від 15.12.2023 і в якому виконавчий документ повернутий стягувачу.

Крім того, приватний виконавець самостійно скасував постанову про відкриття виконавчого провадження №73613895 від 15.12.2023, про що міститься запис в АСВП. Тобто, будь-яких інших виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні він вчиняти не має права.

Однак, приватний виконавець Роман Р. М. продовжує незаконно і протиправно вчиняти виконавчі дії, прийняв дві постанови від 09.01.2025 та від 10.01.2025, про опис і арешт майна, призначення суб`єкта оціночної діяльності, які оскаржуються заявником в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області у цивільній справі №308/1114/25.

Під час перебування на лікуванні, з 28.01.2025 по 03.02.2025 подав ряд незаконних запитів у виконавчому провадженні №73613895, яке відкрите згідно постанови від 15.12.2023, яка є скасованою, а виконавчий документ повернуто стягувачу.

При цьому, ряд документів якими здійснено незаконне втручання в особисте життя, незаконний збір інформації, незаконне зняття коштів з рахунку, приватний виконавець Роман Р.М. в АСВП відомості не опублікував, а саме: безпідставно і незаконно 29.01.2025 сформував повний витяг з ДРАЦС щодо скаржниці і членів її сім`ї, незаконно здобув інформацію, персональні дані інших членів її сім`ї і розголосив ці дані стороннім особам та до суду. Відомості про здійснення запиту ДРАЦС в АСВП відсутні. Залишок суми судового збору по якій приватний виконавець Роман Р.М. подає незаконні запити та здійснює протиправні виконавчі дії становить 2 309,33 грн., чим грубо порушено крім того, співмірність виконавчого документу і виконавчих дій.

29.01.2025 незаконно, умисно, упереджено з корисливих мотивів та з метою помсти, приватний виконавець Роман Р. М., здійснив незаконне втручання в АСВП, незаконно подав запит про зібрання конфіденційної, таємної, персональної інформації і незаконно отримав повний витяг з ДРАЦС, в якому міститься інформація про укладення шлюбу ОСОБА_1 , відомості про дату і місце народження її чоловіка, батьків, і колишнього чоловіка, їх РНОКПП, паспортні дані, реєстрацію місця проживання. Тобто, конфіденційні відомості та інформацію з обмеженим доступом, яка захищена Законом України «Про інформацію», Законом України «Про захист персональних даних», Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Кошти, які перебували на банківських рахунках в сумі 2 500 грн. приватний виконавець Роман Р.М. викрав 30.01.2025, оскільки копії платіжних інструкцій в АСВП не відмічено. Відомості про перерахування коштів стягувачу в АСВП не відмічено, тобто приватний виконавець розпоряджається коштами на власний розсуд.

30.01.2025 під час перебування на лікуванні приватний виконавець Роман Р.М. створив платіжне доручення про часткове стягнення коштів з рахунку заявника в «Монобанк» (АТ «Універсал Банк») в сумі 1 000 грн. у виконавчому провадженні №73613895 з виконання виконавчого документа виданого Закарпатським апеляційним судом. Платіжне доручення від 30.01.2025 в АСВП про стягнення цієї суми коштів відсутнє.

30.01.2025 під час так званого перебування на лікуванні приватний виконавець Роман Р.М. створив платіжне доручення про часткове стягнення коштів з рахунку заявниці в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 1 457,67 грн. у виконавчому провадженні №73613895 з виконання виконавчого документа виданого Закарпатським апеляційним судом. Платіжне доручення від 30.01.2025 в АСВП про стягнення цієї суми коштів відсутнє.

Сума 1 000 грн. які приватний виконавець Роман Р.М. незаконно стягнув з рахунку в «Монобанк» були соціальною допомогою за програмою «Зимова Єпідтримка» за програмою Президента України, яка має конкретне цільове призначення, а кошти незаконно стягнуті з АТ КБ «Приватбанк» - аліментами.

Всупереч незаконному стягненню коштів у виконавчому провадженні, де виконавчий документ повернуто стягувачу у грудні 2023 року, сума боргу становила 4 767 грн.

Після стягнення з рахунків 2 457,67 грн. (1 000 грн. + 1 457,67 грн.), заборгованість у виконавчому провадженні становила 4 767 грн. 2 457,67 грн. = 2 309,33 грн.

Залишок суми, а саме 2 309,33 грн., через АСВП сплатити неможливо, оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні повернуто стягувачу і система АСВП блокує платіж, з`являється напис виконавче провадження не знайдено.

Не зважаючи на стягнення коштів і залишок мізерної суми, яка менше прожиткового мінімуму, і майже в чотири рази менша від мінімального розміру заробітної плати, а вона має офіційне місце роботи, працює і отримує дохід, а також є стягувачем у двох виконавчих провадженнях на суму понад пів мільйона гривень (№73574109, №59395192), де боржник отримує щомісяця дохід, тобто є надходження коштів на погашення боргу, приватний виконавець поспіхом, скориставшись масованою хакерською атакою на державні реєстри, віддаленістю мого місця проживання, а саме м.Львів, що є віддаленим від м.Хуст, Закарпатської області, вчинив кримінальний злочин а саме рейдерське захоплення майна адвоката, не маючи на це жодних ні дозволів, ні рішень судів, ні повноважень.

Постановою про опис і арешт майна боржника від 09.01.2025 приватний виконавець Роман Р. М. за попередньою змовою групою осіб, використовуючи викрадені від неї документи, незаконно проник до її офісу адвоката в смт. Воловець, Закарпатської області і описав її офіс адвоката, вчиняючи незаконне проникнення до приватної власності.

В постанову від 09.01.2025 та в подальшому незаконній постанові від 10.01.2025 на продовження незаконної діяльності про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (копії додаються) приватний виконавець Роман Р.М. вніс завідомо неправдиву інформацію, а саме: - що проводив перевірку майнового стану боржника. За непрацюючих реєстрів приватний виконавець не міг здійснювати жодної перевірки; - недостовірну інформацію про не виявлення рухомого майна. За адресою її нерухомого майна в Закарпатській області є ряд об`єктів рухомого майна значної вартості.

Заявником зазначено, ще низка порушень та надання недостовірної інформації, зі сторони приватного виконавця Роман Р.М., однак не всі вони стосуються, предмета скарги, а як вбачається із самої скарги стосуються інших ініційованих заявницею проваджень, які перебувають на розгляді у суді.

Основний зміст обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 зводиться до того, що на її думку, приватний виконавець Роман Р.М. був позбавлений права проводити будь які дії у виконавчому провадженні де виконавчий лист повернуто стягувачу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року, повний текст якої складено 31 березня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця Романа Р. М. у ВП №73613895 з невиконання вимог п.4 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та неповернення виконавчого документа стягувачу, то суд зазначив, що в матеріалах справи відсутнє попередження приватного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю авансування витрат виконавчого провадження, а доказів протилежного скаржницею не надано.

З приводу вимоги, визнати протиправними дії приватного виконавця з стягнення з рахунків суми 2 457,67 грн. у ВП №73613895 та зобов`язати приватного виконавця Романа Р. М. повернути незаконно стягнуті кошти, то приватний виконавець не може знати особливий статус рахунків боржника, про такий статус йому може повідомити тільки банк. Оскільки, скаржниця рішення суду не виконувала, то приватний виконавець має право примусово стягувати з неї кошти.

Щодо вимоги про визнання протиправним і незаконним втручання приватним виконавцем в особисте життя, збір конфіденційної та персональної інформації третіх осіб через запит до ДРАЦС від 29.01.2025, суд вказав, що таке втручання є законним, оскільки приватний виконавець здійснив запит в офіційний реєстр з метою встановити власницю нерухомого майна, що пов`язано зі зміною прізвища скаржниці спочатку з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » та в подальшому на « ОСОБА_4 ». Заявниця не довела, що приватний виконавець порушив її чи третіх осіб право на конфіденційність інформації.

Суд вказав, що неподання ОСОБА_1 декларації про доходи та майно є невиконанням законної вимоги виконавця, тобто невиконанням обов`язку боржника передбаченого ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимоги про визнання протиправною і скасування постанови приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 06.02.2025, суд зазначив, що приватний виконавець надав всі належні та допустимі докази понесених витрат виконавцем під час здійснення ним виконавчих дій.

Оцінка майна, яка була здійснена виконавцем на підставі ч. 3, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» проведена ним у зв`язку з недосягнення згоди сторін виконавчого провадження. Приватний виконавець не має з`ясовувати чи досягли сторони між собою згоди щодо вартості майна боржника, та керуватись для визначення вартості майна боржника лише повідомленням про намір досягнути такої згоди в майбутньому. ТОВ «Ріалті-О» здійснило оцінку нерухомого майна за допомогою зіставлення цін продажу подібних об`єктів нерухомості. Якщо скаржниця не погоджується з проведеною оцінкою, то така може скористатися механізмом рецензування звіту.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою повністю задовольнити скаргу.

Вважає, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, залишив поза увагою доводи скаржниці та надані нею докази. Висновки суду суперечать нормам матеріального та процесуального права.

Вказує, що постанова приватного виконавця про відкриття ВП №73613895 від 15.12.2023 є скасованою. Про що містяться відомості в АСВП. Виконавчий документ повернуто стягувачеві 26.12.2023.

19.09.2024 стягувач звернувся до приватного виконавця Романа Р.М. із заявою про відкриття виконавчого провадження, проте виконавець не відкрив нове виконавче провадження та здійснив втручання в роботу АСВП та скасував постановою від 19.09.2024 повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в справі №308/15628/24 від 23.12.2024 подану скаргу на рішення приватного виконавця Романа Р.М. задоволено частково та визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Романа Р.М. від 19.09.2024 про скасування процесуального документа у ВП №73613895. Виконавець продовжив незаконні дії у ВП, яке мало бути завершене згідно згаданої ухвали суду.

Зазначає, що приватний виконавець не мав право звернути стягнення на майно скаржниці, оскільки сума стягнення не перевищує п`ять розмірів мінімальних заробітних плат. Однак, приватний виконавець стягнув кошти з моїх рахунків не врахувавши, що сума 3 915,34 гривні була аліментами та «Зимовою Єпідтримкою», на які звернути стягнення не можливо. Така сума, яку стягнув виконавець ніде не відображається.

29.01.2025 приватний виконавець перебував на лікуванні, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак під час перебування на лікарняному він здійснював виконавчі дії, що є незаконним.

Приватний виконавець звернувся до скаржниці з вимогою про подання декларації від 03.02.2025, хоча на той момент вимога стосувалася ВП від 15.12.2023, в якому постанова про відкриття ВП була скасована, а виконавчий лист повернуто стягувачеві, а не ВП від 19.09.2024.

Незаконно зазначені у постанові приватного виконавця Романа Р.М. додаткові витрати ВП не підтверджені жодними документами, які містяться в АСВП. Тобто, ОСОБА_5 штучно створив такі з метою заволодіння нерухомим майном скаржниці.

Щодо строків оцінки майна, то вказує, що приватним виконавцем не дотримано таких, зокрема через те, що скаржниця не отримувала документів щодо оцінки майна та звертає увагу, що приватний виконавець та оцінювач не мали права здійснювати таку оцінку незаконно проникнувши в гараж, який переобладнано під офіс адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Роман Р.М., зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Вказує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 у справі №308/22432/23 скаргу ОСОБА_1 задоволено та постанову про відкриття ВП №73613895 від 15.12.2023 визнано неправомірною та скасовано. така була скасована виконавцем та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Проте, постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 апеляційну скаргу приватного виконавця Романа Р.М. задоволено, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 у справі №308/22432/23 скасовано та постановлено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №308/22432/23 від 11.12.2024 постанову Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 скасовано в частині розподілу судових витрат. Компенсовано приватному виконавцеві Роману Р.М. 3 028 грн. судового збору. В іншій частині постанову залишено без змін.

19.09.2024 скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.12.2024 по ВП №73613895. Так як дії було вчинено в рамках виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 у рамках справи №308/22432/23, то у виконавця не було іншого вибору, як вчиняти подальші виконавчі дії в рамках цього ВП.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 у справі №308/15628/24 скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Романа Р.М. від 19.09.2024 про скасування процесуального документа у ВП №73613895.

Вказує, що такою ухвалою позбавлений вибору, оскільки щоб виконати цю ухвалу приватний виконавець повинен далі продовжувати виконання рішення у рамках ВП №7361389. Адже цим рішенням право приватного виконавця скасовувати винесені ним раніше постанови визнано неправомірними та й АСВП не допускає виконавчої дії скасування постанови про скасування постанови. Оскільки є ухвала суду про скасування постанови про скасування процесуального документа від 19.09.2024, то додаткового скасування постанова не потребує.

Приватний виконавець провів всі залежні від нього дії для виконання судового рішення, однак під час перевірки банківських рахунків не було виявлено кошти на які можна було звернути стягнення, крім 2 457,67 грн., які знаходились на рахунках скаржниці та щодо яких виконавець не мав даних з приводу того чи вони є аліментами чи відносяться до коштів «Зимової Єпідтримки».

Щодо подання декларації, то таке є обов`язком боржника, який ОСОБА_1 не виконала та проігнорувала.

Зазначає, що оскільки виконавцем не було знайдено інших грошових коштів на які можна звернути стягнення, то такий звернув стягнення на майно, зокрема на гараж, який скаржниця переобладнала на офіс адвоката. Оскільки доступ всередину приміщення був відсутній, то опис майна проведено ззовні.

У зв`язку з кібератакою 19.12.2024 роботу АСВП було призупинено і виконавцями застосовувались альтернативні шляхи внесення процесуальних документів у ВП. Зокрема, у разі здійснення виконавчої дії за межами органу ДВС відомості про таку дію вносяться до Єдиного реєстру протягом двох робочих днів після її проведення або надходження повідомлення про її проведення. Відразу після відновлення доступу до АСВП, всі постанови було внесено в систему.

З приводу додаткових витрат виконавчого провадження то такі підтверджені належними та допустимими доказами та визначені згідно чинного законодавства.

ОСОБА_1 подала відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що доводи відзиву не спростовують зазначеного нею в апеляційній скарзі, а тому просить її апеляційну скаргу задовольнити.

У судове засідання з`явився приватний виконавець Роман Р.М., який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо розгляду справи у відсутності осіб, які не з`явилися не заперечив.

Стягувач ОСББ «По Кошицькій» повідомлені шляхом доставки електронної повістки на електронну адресу їх представника, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 21.11.2025 (Т2 а.с.108).

Скаржниця ОСОБА_1 повідомлена шляхом надіслання на її офіційну електронну адресу електронної повістки, що підтверджує наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа від 21.11.2025 (Т2 а.с.109). Крім цього, скаржниця подавала до апеляційного суду 19.11.2025 заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Доводи апеляційної скарги підтримала повністю.

Заінтересована особа ТОВ «Ріалті-О» повідомлялась судом шляхом надіслання судової повістки поштовими засобами зв`язку, однак така не повернулася до суду з невідомих причин. Враховуючи характер даних правовідносин, а також те, що предметом спору є скарга на дії приватного виконавця, то особи, які повинні бути повідомлені про розгляд даної справи стягувач, скаржник та орган примусового виконання, а тому неявка заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, доводи відзиву на скаргу та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що 19.09.2024 голова правління ОСББ «По Кошицькій» Осадчук А. звернувся із заявою до приватного виконавця Роман Р.М. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа №308/11243/21 від 29.03.2023, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області згідно ухвали Закарпатського апеляційного суду №308/11243/21 від 19.12.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «По Кошицькій» 4 767,00 грн. сплаченого судового збору. В заяві зазначає адресу боржника: м. Львів, вул. Словацького 1 а/с 207, Львівська область 79000. Зазначає про зареєстроване за боржником майно в Закарпатській області.

19.09.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. відкрито виконавче провадження №73613895 на підставі виконавчого листа №308/11243/21 від 29.03.2023 виданого Закарпатським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «По Кошицькій» 4 767,00 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №73613895 від 19.09.2024.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/22432/23 від 22.12.2023 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Романа Р. М., стягувач ОСББ «По Кошицькій», про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №73613895 задоволено, постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р. М. від 15.12.2023 про відкриття виконавчого провадження №73613895 - визнано неправомірною та скасовано.

Приватним виконавцем Роман Р.М. на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2023 винесено 26.12.2023 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 року в справі №308/22432/23 апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М., задоволено, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2023 року скасовано та постановлено у справі нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на постанову від 15 грудня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М. про відкриття виконавчого провадження, залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М. судові витрати у розмірі 3 028,00 гривень судового збору.

Та 19.09.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 26.12.2023, що видав ОСОБА_5 при примусовому виконанні виконавчого листа №308/11243/21 від 29.03.2023 виданого Закарпатським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «По Кошицькій» суми 4 767,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року у справі №308/15628/24 скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець Роман Р. М., стягувач: ОСББ «По Кошицькій» на рішення приватного виконавця Роман Р. М., прийнятих у межах виконавчого провадження ВП №73613895 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про скасування процесуального документу - задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Роман Р. М. від 19.09.2024 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №73613895. В решті вимог скарги - відмовлено.

Так, 19.09.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. у виконавчому провадженні №73613895 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до такої завідомо неправдивих відомостей; про стягнення з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі суми 476,70 грн.

19.09.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. у виконавчому провадженні №73613895 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 700,00 грн.

19.09.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. у виконавчому провадженні №73613895 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

20.09.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. у виконавчому провадженні №73613895 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5 943,70 грн.

28.10.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. у виконавчому провадженні №73613895 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

При проведенні перевірки майнового стану у боржника виявлено три об`єкти нерухомого майна, а саме:

- житловий будинок, РН 8816458, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відповіді з Полянської сільської об`єднаної територіальної громади за адресою: Закарпатська обл., Свалявський р-н. с. Голубине, вулиця Без назви, будинок 192 зареєстрована неповнолітня особа у зв`язку з чим звернення стягнення на вказане нерухоме майно не можливе.

- квартира, РН 101, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 28.10.2024року було подано запит до Львівської міської ради про зареєстрованих осіб проте станом на 22.01.2025року відповіді не отримано.

- інші будівлі та споруди, а саме: гараж, РН 15, який розташований, за адресою: АДРЕСА_3 та земельна ділянка. КН :01:009:0048, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

У зв`язку з цим для виконання рішення суду виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: гараж, РН15. який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та земельна :01:009:0048, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується копією Акту приватного виконавця від 09.01.2025.

09.01.2025 приватним виконавцем Роман Р.М. у виконавчому провадженні №73613895 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої виконавцем описано та накладено арешт на майно: нежитлове приміщення гараж, загальною площею (кв.м): 18,86 кв.м., РН 15, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично розміщений в дворі Воловецького районного суду.

10.01.2025 приватним виконавцем Роман Р.М., винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №73613895.

06.02.2025 приватним виконавцем Роман Р.М., винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Так, у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 74 вищевказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби(державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що приватний виконавець не мав права здійснювати виконавчі дії в межах ВП №73613895, зокрема виконавцем, на переконання скаржниці, неправомірно скасовано постанову про скасування процесуального документа у ВП №73613895. Вказує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 у справі №308/15628/24 визнано неправомірним постанову про скасування процесуального документа у ВП №73613895, а тому приватний виконавець Роман Р.М. не мав права здійснювати виконавчі дії в межах даного виконавчого провадження.

В контексті встановлення правомірності/неправомірності дій приватного виконавця в межах виконавчого провадження №73613895 відповідно до скарги ОСОБА_1 , спочатку необхідно встановити чи мав право здійснювати виконавчі дії ОСОБА_5 в межах такого виконавчого провадження та встановити хронологію подій.

Так, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2023 у справі №308/22432/23 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Романа Р. М., стягувач ОСББ «По Кошицькій», про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №73613895 задоволено, постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р. М. від 15.12.2023 про відкриття виконавчого провадження №73613895 - визнано неправомірною та скасовано.

Приватним виконавцем Роман Р.М. на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2023 у справі №308/22432/23 винесено 26.12.2023 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження».

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 у справі №308/22432/23 апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М., задоволено, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2023 року скасовано та постановлено у справі нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на постанову від 15 грудня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М. про відкриття виконавчого провадження, залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М. судові витрати у розмірі 3 028,00 гривень судового збору.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду №308/22432/23 від 11.12.2024 постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року у частині розподілу судових витрат скасовано. Компенсовано приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М. 3 028,00 грн. судового збору у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В іншій частині постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року залишено без змін.

Та 19.09.2024 приватним виконавцем Роман Р.М. винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 26.12.2023, що видав Роман Р. М. при примусовому виконанні виконавчого листа №308/11243/21 від 29.03.2023 виданого Закарпатським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «По Кошицькій» 4 767,00 грн. сплаченого судового збору.

Як зазначає приватний виконавець Роман Р.М., за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи, за умови наявності об`єктивних підстав, приватний виконавець має право своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частину), винесені ним у виконавчому провадженні на підставі ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець Роман Р.М. виконуючи постанову Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 у межах справи №308/22432/23 скасував «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 26.12.2023, тобто скасував власний процесуальний документ у виконавчому провадженні №73613895.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 у справі №308/15628/24 скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець Роман Р. М., стягувач: ОСББ «По Кошицькій» на рішення приватного виконавця Романа Р. М., прийнятих у межах виконавчого провадження ВП №73613895 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про скасування процесуального документу, - задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Романа Р. М. від 19.09.2024 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №73613895. В решті вимог скарги відмовлено.

Суд у вищезгаданій ухвалі зазначив, що приватний виконавець мав виправити у своїй постанові від 23.12.2023 граматичні помилки, оскільки скасовуючи власну постанову він порушив ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

В даному випадку слід враховувати причинно-наслідковий зв`язок дій приватного виконавця з рішеннями судів у межах різних судових справ, а також можливості АСВП, в якому приватний виконавець здійснює всі дії спрямовані на виконання судових рішень.

Спочатку, приватний виконавець 26.12.2023 у межах виконавчого провадження №73613895 виносить постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження».

Після цього, на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 у справі №308/22432/23 приватний виконавець скасовує «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 26.12.2023, оскільки постановою апеляційного суду скасовано ухвалу суду першої інстанції та зазначено, що дії приватного виконавця були законними. Тому, приватний виконавець керуючись функціоналом АСВП скасував свій процесуальний документ вважаючи, що діє в межах чинного законодавства та на виконання постанови апеляційного суду.

Суд першої інстанції в межах цивільної справи №308/15628/24 дійшов до висновку, що дії приватного виконавця Романа Р.М. щодо скасування процесуального документу були незаконними, а тому визнав неправомірною та скасував постанову приватного виконавця Романа Р. М. від 19.09.2024 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №73613895. Проте, варто зазначити, що вимогу про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття ВП №73613895 від 19.09.2024 суд першої інстанції залишив без задоволення. Тобто, суд визнав, що виконавче провадження №73613895 за заявою стягувача відкрито правомірно. Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 зверталась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/15628/24 із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішенням суду, однак ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2025 у задоволення такої заяви ОСОБА_1 відмовлено. Ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі №308/15628/24 відмовлено ОСОБА_1 у заяві про роз`яснення ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 у даній справі.

ОСОБА_1 зверталась також до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №308/15628/24 в якій просила винести ухвалу, якою зобов`язати приватного виконавця усунути порушення щодо невиконання ухвали від 23.12.2024 у цій справі. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні такої заяви та зазначив, що під час постановлення ухвали від 23.12.2024 судом було вирішено всі питання та вимоги заявниці. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Тобто, суд першої інстанції в межах справи №308/15628/24 дійшов до висновку, що приватний виконавець Роман Р.М. діючи в межах своїх повноважень за заявою стягувача від 19.09.2024 правомірно відкрив виконавче провадження №73613895, що було закрито на підставі судового рішення яке в апеляційному порядку було скасовано.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (виконавчий лист) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приватний виконавець зазначив в додаткових поясненнях та в судовому засіданні, що функціонал АСВП не дозволяє скасувати постанову про скасування процесуального документу.

Враховуючи вищезгадані мотиви, скаржниця помилково вважає, що приватний виконавець мав здійснювати всі виконавчі дії в межах нового виконавчого провадження. Оскільки з вищенаведеного вбачається, що у приватного виконавця відсутні були підстави для відкриття іншого виконавчого провадження з огляду на те, що ВП №73613895 було закрито на виконання судового рішення, що апеляційним судом було скасовано і відмовлено заявниці в задоволенні поданої скарги.

Таким чином, апеляційний суд повинен перевірити всі доводи апеляційної скарги, в тому числі й ті, які стосуються подальших дій приватного виконавця в межах виконавчого провадження №73613895.

З приводу вимоги про бездіяльність виконавця щодо неповернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 43 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов`язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов`язаний додатково здійснити авансування таких витрат. У разі перебування виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця авансування стягувачем зазначених витрат виконавчого провадження є обов`язковим лише на вимогу приватного виконавця.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Приватним виконавцем було залучено суб`єкта господарювання ТОВ «Ріалті - О» на платній основі для проведення оцінки нерухомого майна на яке накладено арешт, що відповідає ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції в переглядаємій ухвалі зазначив, що підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання згідно п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» немає, оскільки стягувач здійснив авансування витрат приватного виконавця (в матеріалах справи відсутнє відповідне попередження виконавця у зв`язку з нездійсненням авансування витрат), а відомостей щодо перешкоджання стягувачем для проведення виконавчих дій немає. Зворотного скаржницею не доведено.

З даною позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, доводи апеляційної скарги правомірності ухвали в цій частині не спростовують.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій приватного виконавця з стягнення з рахунків суми 2 457,67 грн. у ВП №73613895 та зобов`язання приватного виконавця Романа Р. М. повернути незаконно стягнуті кошти.

Згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно рухоме, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Скаржниця зазначає, що приватний виконавець стягнув з рахунку «Монобанк» 1 000 гривень, яка належала до « ОСОБА_6 » та 1 457,67 гривень аліментів, які надійшли на її картку «ПриватБанк» незаконно, оскільки такі кошти, згідно ст. 71 та 72 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено стягувати в рамках виконавчого провадження.

Згідно частини 8 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», автоматизована система виконавчого провадження забезпечує автоматизований арешт коштів боржника за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України за погодженням з Національним банком України.

Виконавцем встановлено, що у ОСОБА_1 наявні банківські рахунки в АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Кредо Банк» та АТ «Універсал Банк» на які 19.09.2024 згідно постанови накладено арешт.

Приватний виконавець не може знати про спеціальний статус рахунків чи коштів, які знаходяться на таких рахунках, та їх цільове призначення, оскільки такою інформацією володіє безпосередньо банк. В матеріалах справи відсутні докази повідомлення банком виконавця щодо особливого статусу банківських рахунків скаржниці, а тому суд першої інстанції правомірно встановив, що на момент розгляду справи відсутні підстави вважати, що такі дії приватного виконавця є неправомірними.

Щодо вимоги про визнання протиправним і незаконним втручання приватним виконавцем в особисте життя, збір конфіденційної та персональної інформації третіх осіб через запит до ДРАЦС від 29.01.2025.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Приватний виконавець зазначає, що в процесі опису арештованого майна скаржниця зазначала, що таке майно зареєстроване за іншою особою з прізвищем « ОСОБА_2 », а тому для встановлення належності майна боржниці приватний виконавець ОСОБА_5 отримав витяг з ДРАЦСУ для встановлення всіх обставин необхідних для подальшого виконання рішення суду та з`ясував, що боржниця мала дівоче прізвище « ОСОБА_2 », а після реєстрації першого шлюбу « ОСОБА_3 » та другого шлюбу « ОСОБА_4 ».

Слід погодитись з позицією суду першої інстанції, що скаржницею не надано доказів використання такої інформації на шкоду заявниці чи третім особам, а відтак запитувана приватним виконавцем інформація не порушує права скаржниці та вчинена ним у межах наданих йому повноважень і не використовувалась таким поза межами виконавчого провадження.

Щодо вимоги, визнання протиправною і скасування вимоги приватного виконавця про подання декларації.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно ч.4 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

03.02.2025 приватний виконавець висунув вимогу боржниці ОСОБА_1 щодо необхідності подати декларацію про майно та доходи, яка повинна бути подана нею протягом п`яти днів після відкриття виконавчого провадження та роз`яснено наслідки невиконання даної вимоги.

В матеріалах справи відсутні докази подання боржницею приватному виконавцеві такої декларації, що є свідченням з вчинення дій по невиконанню законної вимоги приватного виконавця Роман Р.М., тому підстав для скасування такої вимоги немає.

Також доводи заявниці щодо того, що така вимога була незаконною, оскільки виконавче провадження в межах якого приватний виконавець просив подати декларацію за яким постанова про відкриття виконавчого провадження була скасована не заслуговує на увагу, оскільки 03.02.2025 виконавчі дії проводились в межах виконавчого провадження яке постановою приватного виконавця від 19.09.2024 було повторно відкрито на продовження виконання судового рішення про, що вже вище зазначалось апеляційним судом.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасувати результати оцінки нерухомого майна, яка була проведена, в межах виконавчого провадження №73613895.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 57 Закону «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Згідно із частинами 3, 4 ст.57 цього Закону у разі, якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

10.01.2025 приватним виконавцем отримано заяву від представника ОСББ «По Кошицькій» щодо недосягнення згоди між стягувачем та боржником вартості описаного майна у відповідності до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Відтак, 10.01.2025 приватним виконавцем Романом Р.М. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №73613895 та призначено ТОВ «Ріалті - О» суб`єктом оціночної діяльності. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

А 20.01.2025 між приватним виконавцем Романом Р.М. та ТОВ «Ріалті - О» укладено договір на проведення оцінки вартості майна та визначено вартість робіт у розмірі 9 000 гривень, що підтверджується рахунком №1 від 20.01.2025.

У разі незгоди з проведеною оцінкою сторони виконавчого провадження можуть застосувати механізм рецензування такої оцінки.

В п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно частин 1, 3 статті 13 вказаного Закону рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності.

Тобто, всі твердження позивачки щодо незаконності проведеної оцінки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, оскільки боржниця не скористалась механізмом рецензування майна.

У своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що не отримувала документів щодо оцінки майна та звернула увагу, що приватний виконавець та оцінювач не мали права здійснювати таку оцінку незаконно проникнувши в гараж, який переобладнано під офіс адвоката.

Однак, такі доводи не знаходять своє підтвердження з огляду на те, що приватний виконавець за адресою проживання АТ «Укрпоштою» трек номер 260 направлено оригінал постанови про опис та арешт майна боржника від 09.01.2024 та оригінал постанови від 10.01.2024 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №73613895, згідно трек номеру скаржниця лист отримала та ознайомилися з вищенаведеними постановами.

З приводу доводів незаконного проникнення в гараж, переобладнаний в офіс, то до таких слід віднестись критично, оскільки приватний виконавець зазначає, що він з представником ТОВ «Ріалті-О» всередину даного приміщення не заходили, а провели зовнішній огляд даного приміщення.

Щодо вимоги про визнання протиправною і скасування постанови приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 06.02.2025.

У своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що додаткові витрати ВП не підтверджені жодними документами, які містяться в АСВП. Тобто, ОСОБА_5 штучно створив такі з метою заволодіння нерухомим майном скаржниці.

Керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, було винесено постанову про стягнення додаткових витрат з боржника, а саме: 1. Оплата вартості експертної оцінки двох об`єктів нерухомого майна 4 500,00 х 2 = 9 000,00 грн.; 2. Витрати виїздів для участі в судових засіданнях в Ужгородському міськрайонному суді 07.10.2024 та 28.10.2024 в розмірі 1 857,42 грн.

До матеріалів справи долучено накази, згідно яких ОСОБА_5 відбував у відрядження на один день, спочатку 07.10.2024, а потім 28.10.2024. Складено подорожні листи, визначено витрати пального автомобіля на якому приватний нотаріус доїжджав до суду та надано квитанції з АЗС.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо не підтвердження даних витрат не знайшли своє підтвердження.

Водночас, як слідує з матеріалів справи приватний нотаріус Роман Р.М. просив відшкодувати витрати виїздів для участі в судових засіданнях в Ужгородському міськрайонному суді 07.10.2024 та 28.10.2024 в розмірі 1.857,42 грн. Такі витрати він поніс в рамках розгляду справи №308/15628/24.

Проте, згідно частини 1 статті 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

А звідси, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дані витрати стосуються розгляду справи №308/15628/24, які не пов`язані зі здійсненням примусового виконання судового рішення, а тому визначення і стягнення таких витрат як додаткових в постанові приватного виконавця від 06.02.2025 є неправомірним. Відтак, вимоги скарги ОСОБА_1 у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім наведеного, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відтак, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

А звідси, колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги лише в частині тих обставин, які слугують підставою для колегії суддів стосовно перевірки правильності ухвалення судом першої інстанції рішення суду з якими законодавець пов`язує зміну судового рішення, оскільки впливають на правові висновки у спірних правовідносинах та спростовують висновки суду першої інстанції.

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження лише частково, тільки в частині вимоги про стягнення з боржниці додаткових витрат у розмірі 1 857,42 грн., які приватний виконавець поніс в рамках розгляду цивільної справи №308/15628/24, що є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення судового рішення в цій частині вимоги про визнання частково протиправною та скасування постанови приватного виконавця від 06.02.2025 року. В іншій частині вимог ухвала суду першої інстанції відповідає нормам процесуального та матеріального права, постановлена з повним з`ясуванням всіх істотних обставин справи та зміні чи скасування не підлягає.

Враховуючи вищезазначене та керуючись приписами статей 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року скасувати в частині вимоги про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Роман Романа Михайловича щодо визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 06.02.2025 року, та ухвалити судове рішення про задоволення даної вимоги скарги ОСОБА_1 .

Визнати частково протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Роман Романа Михайловича про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 06.02.2025 року в частині витрат з виїздів для участі в судових засіданнях у розмірі 1 857,42 гривень.

У решті вимог, ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: