справа № 179/1447/20
провадження № 6/179/65/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Чорної А.О.,

секретаря судового засідання Голобородько Н.І.,

за участю представника боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни про виділення частки майна боржника в спільному сумісному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєва Євгенія Олександрівна звернулась до суду з поданням, в якому просила визначити частину у майні боржника ОСОБА_3 , а саме: нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок садибного типу, опис об`єкта: загальна площа 292,6 кв.м., житлова площа 173 кв.м, реєстраційний номер майна: 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити в натурі частину житлового будинку садибного типу, опис об`єкта: загальна площа 292,6 кв.м., житлова площа 173 кв.м, реєстраційний номер майна: 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. перебуває зведене виконавче провадження № 75168001, яке складається з ВП № 75158997 та ВП № 75118603, які об`єднанні у зведене виконавче провадження постановою від 29.05.2024 при примусовому виконанні наступних виконавчих документів: ВП № 75168001 з примусового виконання виконавчого листа № 179/1447/20, виданого 08.05.2024 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 09.10.2007 № DNM0GA00005444, яка станом на 28.05.2013 складає 2 209 270,29 грн., з яких заборгованість за кредитом 618 573,68 грн, заборгованість по відсоткам 620 851,16 грн, заборгованість по комісії 60 000 грн, пеня 804 404,01 грн, штраф 250 грн, штраф (процентна складова) 105 191,44 грн. та ВП № 75158997 з примусового виконання виконавчий лист № 179/1447/20, виданий 08.05.2024 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору 36 453,47 грн.

В ході перевірки майнового стану боржника встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок садибного типу, опис об`єкта: загальна площа 292,6 кв.м., житлова площа 173 кв.м, реєстраційний номер майна: 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 26.04.2024.

На момент державної реєстрації вказаного об`єкту нерухомого майна ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4

03.09.2025 приватним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме: об`єкт нерухомого майна - житловий будинок садибного типу, опис об`єкта: загальна площа 292,6 кв.м., житлова площа 173 кв.м, реєстраційний номер майна: 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення, тому є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з відповідачем. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та його дружини, набуте ними в шлюбі, частку боржника в цьому майні не визначено. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутній спір про право, відтак подання подається в порядку ст. 443 ЦПК України.

В судове засідання приватний виконавець не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанка» Кравченко О.М. у судовому засіданні підтримала подання приватного виконавця, оскільки у приватного виконавця на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий на підставі рішення про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суми боргу за кредитом. Рішення суду не виконано.

Представник боржника ОСОБА_4 адвокат Бразалук С.С. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просили відмовити у задоволенні клопотання, оскільки у цій справі виник спір щодо належності майна боржнику та його дружині на праві спільної сумісної власності, а тому посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду про існування спору між сторонами, та, враховуючи, що приватний виконавець просить не тільки визначити частку в майні, але і виділити частку в майні, то такі справи можуть розглядатися лише в позовному провадженні, оскільки для виділення частки необхідно призначати по справі експертизу. Крім того, незрозуміло, чому приватний виконавець не просить виділити частку ОСОБА_4 , а просить виділити частку ОСОБА_3 , оскільки будинок і так на праві власності належить ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. перебуває зведене виконавче провадження № 75168001, яке складається з ВП № 75158997 та ВП № 75118603, які об`єднанні у зведене виконавче провадження постановою від 29.05.2024 при примусовому виконанні наступних виконавчих документів: ВП № 75168001 з примусового виконання виконавчого листа № 179/1447/20, виданого 08.05.2024 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 09.10.2007 № DNM0GA00005444, яка станом на 28.05.2013 складає 2 209 270,29 грн., з яких заборгованість за кредитом 618 573,68 грн, заборгованість по відсоткам 620 851,16 грн, заборгованість по комісії 60 000 грн, пеня 804 404,01 грн, штраф 250 грн, штраф (процентна складова) 105 191,44 грн. та ВП № 75158997 з примусового виконання виконавчий лист № 179/1447/20, виданий 08.05.2024 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору 36 453,47 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок садибного типу, опис об`єкта: загальна площа 292,6 кв.м., житлова площа 173 кв.м, реєстраційний номер майна: 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 26.04.2024.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.12.2003.

Постановою приватного виконавця від 03.09.2025 описано на накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок садибного типу, опис об`єкта: загальна площа 292,6 кв.м., житлова площа 173 кв.м, реєстраційний номер майна: 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва рік завершення будівництва житлового будинку садибного типу є 1991 рік.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Таким чином, при вирішенні питання про виділення частки боржника у спільній власності подружжя необхідно врахувати докази набуття майна у період шлюбу, визначити питання про можливість поділу майна на випадок, якщо річ є неподільною, встановити докази належності майна, яке просить виділити боржнику, на праві спільної власності подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) вказано, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що розглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження».

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року (справа № 367/6231/16-ц, провадження № 14-529цс19) поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена; частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об?єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

За зверненням державного виконавця суд визначає частку боржника з метою подальшого звернення стягнення на неї. Натомість частина перша статті 366 ЦК України регулює виділ частки із спільного майна в натурі, а не визначення часток у спільному майні (так звані ідеальні частки).

У справі, що розглядається, при зверненні до суду приватний виконавець просив визначити частку та виділити частини в натурі у нерухомому майні, яке належить боржнику ОСОБА_3 .

Однак як вбачається із наданих документів між подружжям наявний спір з приводу майна, зокрема, щодо якого приватним виконавцем подано подання.

За наведених обставин, вимоги приватного виконавця не підлягають розгляду в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, а повинні розглядатися в порядку позовного провадження. Тому суд вважає за необхідне залишити подання без розгляду та роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах, що узгоджується з висновком сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року справа № 1421/5229/ 12-ц.

Суд роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене та керуючись ст. 443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни про виділення частки майна боржника в спільному сумісному майні подружжя залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.О. Чорна