Справа № 288/1517/25
Провадження № 2/288/766/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року. селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Поліщук Р. М.,

за участю секретаря судових засідань - Будревич О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про стягнення аліментів в якому вказує, що вони з відповідачем проживали без реєстрації шлюбу та за час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У свідоцтві про народження дитини, відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України ОСОБА_5 .

Згодом, відповідач припинив стосунки з позивачем і відмовляється добровільно внести відомості про себе, як батька дитини, а тому позивач була змушена звернутись до суду з заявою про визнання факту його батьківства та під час розгляду справи було призначено експертизу, за результатами якої встановлено, що відповідач є біологічним батьком дитини, ймовірність походження дитини від батьків становить 99.99999999 %.

Позивач зазначає, що дитини проживає з нею та перебуває на її утриманні, вона займається забезпеченням дитини та її лікуванням, при цьому відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її фізичним та духовним розвитком і станом здоров`я не цікавиться, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно зі статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . /а.с.15/

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31 січня 2025 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.14, 48/

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. /а.с.20-21/

Як вбачається з висновку експерта від 26 травня 2025 року № СЕ-19/125-25/6046-БД, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ймовірно є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність походження ДНК-профілів цих осіб від біологічних батьків та дитини становить не менше ніж 99.99999999 %. /а.с.22-28/

Згідно декларації про вибір лікаря, що надає первинну допомогу, № 0001-Е7РЕ-М110, контактною особою пацієнта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказана ОСОБА_1 . /а.с.45-46/

Відповідно до Акту про встановлення факту проживання від 11 вересня 2025 року, внаслідок обстеження будинку АДРЕСА_1 , виявлено, що ОСОБА_4 фактично проживає за даною адресою в період з 17 січня 2025 року по час обстеження. /а.с.47/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2025 року в справі № 288/454/25, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Срібнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства задоволено, визнано громадянина України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 30.01.2025 року Срібнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 04 та зобов`язано орган державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни у актовий запис № 04 від 30.01.2025 року про народження ОСОБА_4 , складеного Срібнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вказати у графі відомості про батька дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження. /а.с.108-114/

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 грудня 2025 року в справі № 288/454/25, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2025 року повернуто заявникові.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, з тих підстав, що відповідач не надає кошти на дитину, в зв`язку з чим, дочка знаходиться на її повному утриманні.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлює, принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України, вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (статті 141, 180 СК України).

Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, в той час як батьком не надано доказів утримання ним дитини, при цьому він є працездатною особою, має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Згідно статті 180, частини першої статті 183 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина п`ята статті 183 СК України визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд бере до уваги те, що відповідач по справі є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні та доказів фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, які виключає можливість фінансового забезпечення дитини до суду не надав.

Таким чином, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при поданні до суду позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 гривень.

Керуючись статтею 51 Конституцією України; статтями 7, 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 133, 137, 141, 206, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 вересня 2025 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1211.20 гривень, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Р. М. Поліщук