Дата документу 26.11.2025 Справа № 334/4144/15-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/4144/15-ц Пр. № 22-ц/807/2042/25Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцїї апеляційну скаргу ФОНДУ ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення за заявою ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення Ленінського (нова назва - Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року, заінтересовані особи: ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ (надалі - ФОНД), УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ У МІСТІ КИЄВІ ТА КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ» (запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи 04.07.2019 року) про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною заявою (т.с.4 а.с. 1-13), в якій заявник просив змінити порядок та спосіб виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/4144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду та моральної шкоди; стягнути з ФОНДУ гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 присуджену за рішенням суду в справі № 334/4144/15-ц, 111445,20 грн. за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначав, що в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя розглядалась цивільна справа № 334/4144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення середнього заробітку, у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя в справі №334/4144/15-ц від 12.08.2015 року (т.с. 1 а.с. 71-72) з ПАТ «БАНК ФОРУМ» стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку в сумі 111445,20 грн. Дане рішенням суду набрало законної сили та залишено в силі судом апеляційної інстанції 10.12.2015р. До теперішнього часу рішення суду №334/4144/15-ц в частині стягнення заробітку та моральної шкоди ПАТ «БАНК ФОРУМ» не виконано. Ленінським районним судом м. Запоріжжя в іншій справі № 334/6046/18 від 04 квітня 2019 року було ухвалено рішення на користь ОСОБА_1 та зобов`язано Уповноважену особу ПАТ «БАНК ФОРУМ» внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» шляхом включення акцептованих вимог позивача на суму 505873,80 грн, як таких, то підлягають задоволенню у другу чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на затвердження Фонду. Зобов`язано Уповноважену особу ПАТ «БАНК ФОРУМ» внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» шляхом включення акцептованих вимог позивача (моральної шкоди) на суму 5000,00 грн. як таких, що підлягають задоволенню у першу чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на затвердження ФОНДУ. Сума, яка підлягає стягненню в іншій справі №334/6046/18, складається з заробітної плати за час невиконання ФОНДОМ рішення про поновлення на роботі, а саме: «12 серпня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення в справі №334/4144/15-ц провадження №2/334/2128/15, яким вимоги позивача задоволені шляхом стягнення з ПАТ «БАНК ФОРУМ» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 111445,20 грн. Дане рішення набрало законної сили. Працівник ФОНДУ вкладів відмовився виконувати рішення суду в іншій справі №334/4144/15-ц про стягнення коштів та в справі №334/6046/18, мотивуючи тим що треба виплатити третю чергу Фонду гарантування вкладів. Оскільки керівництво ПАТ «БАНК ФОРУМ» в особі провідного спеціаліста ФОНДУ відмовилось в добровільному порядку виконувати рішення суду, на виконання зазначеного рішення суду в справі № 334/4144/15-ц, видано виконавчий лист. Державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві закрито виконавче провадження, виконавчий лист направлений до уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ». Державний виконавець до суду заяву про зміну сторони виконання рішення в порядку ст. 240-1 КЗПП України не направляв. 04.07.2019 року відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення державної реєстрації ПАТ «БАНК ФОРУМ», як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. З дати набрання сили рішення суду в справі № 334/4144/15-ц уповноважені особи ФОНДУ на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» не виконують рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя. Жодних заходів на виконання рішення суду в справі № 334/4144/15-ц не здійснено. ПАТ «БАНК ФОРУМ» припинено з 04.07.2019 року, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №7000829. ФОНД на підставі ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку прийняв в управління майно (у тому числі кошти) банку, здійснює повноваження зборів учасників банку (власники банку), які є вищим органом управління банку. Таким чином з початку проведення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» до ФОНДУ перейшли всі права та обов`язки власників Банку, які ФОНД виконує і після припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ» на підставі ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (ст. 82 ч.3 ЦПК України).

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Турбіну Т.Ф. (т.с.4 а.с.28).

ФОНД подав суду першої інстанції заперечення на вищезазначену заяву ОСОБА_1 (т.с. 4 а.с. 64-101), в яких вказав що вважає дану заяву безпідставною та необґрунтованою посилаючись на те, що ухвалою Ленінського районного суд м. Запоріжжя від 12.11.2024 у справі 334/4144/15-ц заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 у справі 334/4144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду та моральної шкоди задоволено. Змінено порядок та спосіб виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 у справі 334/4144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду та моральної шкоди. Стягнуто з ФОНДУ гарантування вкладів фізичних осіб, , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), присуджені за рішенням суду в справі 334/4144/15-ц, суму 111445,20 грн. за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2025 (головуючий Онищенко Е.А., судді Кузар С.В. та Подліянова Г.С. т.с. 3 а.с. 3336) у справі 334/4144/15-ц апеляційну скаргу ФОНДУ задовлено, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року (суддя Добрєв М.В.), якою було задовлено заяву ОСОБА_3 про зміну порядку та способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року, а саме: стягнуто з ФОНДУ на користь ОСОБА_1 присуджені йому за рішенням суду від у справі 334/4144/15-ц - 111445,20 грн. за час вимушеного прогулу, затримку виконання рішення суду, скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Однак заявником подано до суду другу (повторну) заяву про зміну порядку та способу виконання судового рішення у справі 334/4144/15-ц шляхом стягнення коштів з ФОНДУ. ФОНД вважав, що подання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 повторної заяви для вирішення питання зміни порядку та способу виконання судового рішення у справі 334/4144/15-ц за умови, що попередня заява вже була вирішена судами першої та апеляційної інстанції по суті, а в повторній заяві відсутні інші підстави або нові обставини, суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами учасником справи, що має наслідком залишення її без розгляду (повернення) заявнику, відповідно до приписів ст. 44 ЦПК України. Крім того вказав, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2020 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у цивільній справі 334/4144/15-ц від 12 серпня 2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду було задоволено, замінено відповідача (боржника) ПАТ «БАНК ФОРУМ» на відповідача (боржника) ФОНД у виконавчому провадженні з виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 у цивільній справі 334/4144/15-ц про стягнення з ПАТ «БАНК ФОРУМ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 10.10.2014 по 05.08.2015 у розмірі 111445,20 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року (головуючий Крилова О.В., судді Кухар С.В. та Поляков О.З. т.с. 1 а.с. 242-246) ухвалу скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 сепрня 2015 у справі 334/4144/15-ц. Також ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2019 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено сторону виконавчого провадження у виконавчому листі у справі 334/401/14-ц, виданому Ленінським районним судом м. Запоріжжя, з ПАТ «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника ФОНД. Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 липня 2020 року (зміст заперечень ФОНДУ - т.с. 4 а.с. 68 зворот) ухвалу скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2014 року у справі 334/401/14-ц. Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року (зміст заперечень ФОНДУ т.с. 4 а.с. 68) касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Запорізького апеляційного суду від 01 липня 2020 року залишено без змін. На підставі постанови Правління НБУ № 135 від 13.03.2014 «Про віднесення ПАТ «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 043/14 про введення з 14.03.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум». На підставі постанови Правління НБУ № 355 від 13.06.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 16.06.2014 № 49 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та призначення уповноваженої особи ФОНДУ, згідно з ким у ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 16.06.2014 відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою ФООНДУ на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» Соловйову Н.А. строком на 1 рік з 16.06.2014 по 16.06.2015 включно. Рішенням виконавчої дирекції ФОНДУ від 19.01.2015 № 9 від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» відсторонено ОСОБА_4 , а рішенням від 19.01.2015 № 10 уповноваженою особою ФОНДУ на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 19.01.2015 призначено Ларченко І.М. Виконавча дирекція ФОНДУ прийняла рішення від 28.05.2015 № 106 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Ларченко І.М. на 1 рік до 16.06.2016 включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 26.05.2016 № 840 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ» Ларченко І.М. на 2 роки до 15.06.2018. Виконавчою дирекцією ФОНДУ прийнято рішення № 4679 від 09.10.2017 про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ». Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ», визначені статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано Шевченку О.В. з 10.10.2017. Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 07.06.2018 № 1588 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» строком на один рік з 16.06.2018 до 14.06.2019 включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ», визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, ОСОБА_5 строком на один рік з 16.06.2018 до 14.06.2019 включно. 14.06.2019 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 04.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. Повноваження ФОНДУ, як ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ» припинено. Таким чином, ПАТ «БАНК ФОРУМ» вибула із сторін виконавчого провадження 04.07.2019, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ,» як юридичної особи. ФОНД є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, діє в межах повноважень та порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ФОНД не є правонаступником припиненого ПАТ «БАНК ФОРУМ» та не відповідає своїми власними коштами (майном) за зобов`язаннями неплатоспроможного банку у спірних (трудових) правовідносинах, крім випадків, визначених Законом. Кошти ФОНДУ не можуть використовуватись на погашення вимог кредиторів неплатоспроможних банків, що виводяться з ринку. Оскільки виплата присуджених до стягнення коштів (середній заробіток за час вимушеного прогулу) є обов`язком припиненого ПАТ «БАНК ФОРУМ», а не ФОНДУ, останній може задовольнити вимоги кредитора виключно як ліквідатор неплатоспроможного банку в порядку та на умовах, що регламентовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». ПАТ «БАНК ФОРУМ» визнано грошові вимоги ОСОБА_1 у розмірі 342067,10 грн. та включено їх до 7-ї черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ». Такі вимоги можуть бути задоволені не інакше як в порядку та умовах, що регламентовані нормами спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки, ФОНД не є правонаступником ПАТ «БАНК ФОРУМ» та не відповідає за зобов`язаннями неплатоспроможного Банку у спірних (трудових) правовідносинах, тому для зміни способу виконання судового рішення відсутні правові підстави. ФОНД просив суд першої інстанції в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Олійника В.В., про зміну порядку та способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 у справі 334/4144/15-ц відмовити.

ОСОБА_1 через представника до суду надано відповідь на заперечення (т.с. 4 а.с. 107-122), в яких зазначено, що згідно положень ст. 240-1 КЗпП України, у разі ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір своєю ухвалою зобов`язує ліквідатора, або власника, або орган який управляє майном, виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Тобто, відповідальність ліквідатора, власника, органу який управляє майном та правонаступника, законом презюмується і на стадії виконання судового рішення, оскільки виконання судового рішення є частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження. Відповідно до законодавства України розгляд справи не закінчений, оскільки рішення не виконане і відповідно до Конституції України розгляд закінчується не ухваленням рішення, а повним його виконанням. ФОНД, перебираючи на себе повне право управляти банком, призначаючи своїх працівників керувати та управляти Банком, набуває прав і обов`язків що до Банку. Незважаючи на це, працівник ФОНДУ відмовився виконувати рішення суду в справі №334/4144/15-ц про стягнення коштів та в справі №334/6046/18, мотивуючи тим що потрібно спочатку виплатити третю чергу ФОНДУ.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2025 року (т.с.4 а.с.134-135) у задоволенні заяви представника ФОНДУ Кібець Р.Р. про зловживання процесуальними правами дій учасника справи, залишення без розгляду або повернення заяви ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 про зміну порядку та способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року у справі №334/4144/15-ц, застосування заходів процесуального примусу у цій справі відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року (т.с.4 а.с. 206-211) заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ, УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ У МІСТІ КИЄВІ ТА КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі задоволено.

Змінено порядок та спосіб виконання рішення Ленінського (нова назва Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року, у справі №334/4144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду та моральної шкоди, а саме: стягнуто з ФОНДУ () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), присуджену за рішенням суду в справі №314/4144/15-ц суму 111445,20 грн. за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду та моральної шкоди.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ФОНД у своїй апеляційній скарзі (т.с.5 а.с. 1-41) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

В автоматизованому порядку 09.10.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (т.с.5 а.с.78). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 15.10.2025 року (т.с.5 а.с.86), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.5 а.с.87), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 5 а.с. 116) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника ФОНДУ (т.с. 5 а.с. 106-115).

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу ФОНДУ у цій справі (т.с.5 а.с.118-139) та письмові пояснення (т.с. 5 а.с. 146 118-142). Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Згідно із відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 24.11.2025 року (т.с. 5 а.с. 143-145) ПАТ «БАНК ФОРУМ» () запис про державну реєстрацію припинення юридичних осіб без правонаступників від 04.07.2019 року.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 5 а.с. 188) розгляд цієї справи призначено в режимі відео конференції в порядку задоволення клопотання ОСОБА_1 (т.с. 5 а.с. 146-150).

У дане судове засідання належним чином повідомлений представник заінтересованої особи - УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ У МІСТІ КИЄВІ ТА КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) т.с. 5 а.с. 105) не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

Заявник (стягувач) ОСОБА_1 з`явився у дане судове засідання в режимі відео конференції, проте у подальшому відеозв`язок з останнім припинився з незалежних від апеляційного суду причин.

Однак, в силу вимог ст. 212 ч. 5 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву (у даному випадку ОСОБА_1 ), крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Апеляційний суд не визнавав обов`язковою явку у дане судове засідання будь-кого з учасників цієї справи, та зокрема ОСОБА_1 .

В силу вимог ст. 223 ч. 6 ЦПК України (Наслідки неявки в судове засідання учасника справи) Наслідки, визначені частинами 3-5 цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи…залишить залу судового засідання.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника ФОНДУ в режимі відеоконференції Кібець Р.Р. (т.с. 5 а.с. 68-69) та представника заявника (стягувача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 (т.с. 3 а.с. 77) в залі суду.

Самовідводи відсутні, відводів у цій справі не заявлено.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, які з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ФОНДУ у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначену заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі, керувався ст. ст. 4, 55,89, 435 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст.16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість такого виконання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до ст. 373 ЦПК та ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 позов ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «БАНК ФОРУМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 111445,20 грн. Вказана сума повинна бути сплачена підприємством з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.12.2015 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «БАНК ФОРУМ» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 набрало законної сили та відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, є обов`язковим до виконання.

З метою примусового виконання зазначеного рішення суду Ленінський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист, який державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві направив до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ».

На час ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015, яке набрало законної сили 10.12.2015, повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ» здійснювалися ФОНДОМ ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ в особі Уповноважених осіб.

На підставі постанови Правління НБУ №135 від 13.03.2014 «Про віднесення ПАТ «БАНК ФОРУМ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФОНДУ прийнято рішення №043/14 про введення з 14.03.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ФОРУМ». На підставі постанови Правління НБУ №355 від 13.06.2014 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 49 від 16.06.2014 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та призначення уповноваженої особи ФОНДУ на ліквідацію банку», згідно з яким у ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 16.06.2014 відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банку.

Таким чином, на час ухвалення рішення судом першої інстанції і набрання ним законної сили уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювала процедуру ліквідації банку, владні повноваження щодо ведення тимчасової адміністрації банку, мала повноваження з розпорядження майном банку.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії і початок процедури його ліквідації, як юридичної особи зумовили настання для ОСОБА_1 таких правових наслідків, коли початок процедури ліквідації відповідача унеможливив стягнення з банку належних йому за рішенням суду коштів.

Відповідно до ст. 240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд в постанові від 05 вересня 2019 року у справі №813/1247/17 зазначив, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Також, право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантований частиною першою статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2019 у справі №334/6046/18 задоволено позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи ФОНДУ гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» про порушення трудового права та здійснення розрахунку шляхом включення акцептованих вимог позивача, стягнення моральної шкоди.

Зобов`язано Уповноважену особу внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» шляхом включення акцептованих вимог позивача на суму 505873,80 грн. як таких, що підлягають задоволенню в другу чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на затвердження ФОНДУ. Зобов`язано Уповноважену особу ПАТ «БАНК ФОРУМ» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» шляхом включення акцептованих вимог позивача (моральної шкоди) на суму 5000,00 грн. як таких, що підлягають задоволенню у першу чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БАНК ФОРУМ» на затвердження ФОНДУ. Рішення набрало законної сили 07.05.2019.

До вимог позивача на суму 505873,80 грн. входить заробітна плата за час невиконання Фондом гарантування вкладів рішень щодо заборгованості перед ОСОБА_1 , в тому числі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 у справі №334/4144/15-ц про стягнення з ПАТ «БАНК ФОРУМ» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 111445,20 грн.

04.07.2019 відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ», як юридичної особи, тобто ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим (запис №7000829).

Рішення суду у справі №334/4144/15-ц про стягнення коштів та рішення суду у справі №334/6046/18 добровільно не виконані з часу набрання ними законної сили і по теперішній час.

На виконання рішення суду у справі №334/4144/15-ц про стягнення з ПАТ «БАНК ФОРУМ» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 111445,20 грн. судом було видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві закрито виконавче провадження, виконавчий лист направлений до уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ». Державний виконавець до суду заяву про зміну сторони виконання рішення в порядку ст. 240-1 КЗПП України не направляв.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення від 12.08.2015, яке залишається невиконаним.

Оскільки на теперішній час рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 у справі 334/4144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду та моральної шкоди залишається невиконаним, стягувач має право вживати заходи задля забезпечення виконання рішення суду у визначеному законом порядку, поки судове рішення не буде виконане.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ФОНД є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснення ліквідації банків.

Відповідно до ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 2-1) накладення нових обтяжень чи обмежень на майно (активи) (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами; 6) заміна кредитора у зобов`язанні банку на договірній основі, крім випадків передачі всього або частини майна (активів) та всіх або частини зобов`язань приймаючому або перехідному банку.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку, зокрема, щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю працівників банку. Зобов`язання банку, передбачені п.2, 6 ч.6 цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду.

Виплата заробітної плати не обмежується і не пов`язується з фінансовими можливостями банку, оскільки вона передбачена п.3 ч.6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.48 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ФОНД безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ФОНДУ з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку, приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, виконує функції з управління та продає майно банку.

Початок процедури ліквідації банку, про наслідки якої зазначено у ст.ст. 46, 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не тягне за собою обмеження прав працівників (колишніх працівників) такого банку на отримання заробітної плати відповідно до п.3 ч.6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.43 Конституції України гарантоване право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом. Це право кореспондується з вимогами ст.97 та гарантіями ст.233 КЗпП України, ст.21 ЗУ «Про оплату праці».

Тобто, запровадження в банківській установі тимчасової адміністрації чи початок її ліквідації не можуть бути підставою для відмови у захисті судом права працівника щодо виплати заробітної плати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №274/3529/16-ц.

При цьому, обмеження, встановлені ст.36 Закону про гарантування вкладів, поширюються також і на вимоги до банку, в якому запроваджена тимчасова адміністрація або розпочата ліквідація, про стягнення відшкодування, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України. Такі висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №362/7975/15-ц (провадження №61-8798св18), від 29 серпня 2018 року у справі №127/10129/17 (провадження №14-254цс18).

Пунктом 2 ч.1 ст.52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються ФОНДОМ на задоволення вимог кредиторів. У другій черзі задовольняються грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що ФОНД гарантування вкладів фізичних осіб відповідає за зобов`язаннями неплатоспроможного банку у спірних (трудових) правовідносинах, стягнення присуджених до стягнення заявнику сум середньої заробітної плати за рішенням суду повинно здійснюватися в порядку, визначеному ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ФОНД гарантування вкладів фізичних осіб мав повноваження розпоряджатися майном ПАТ «БАНК ФОРУМ», зокрема, повноваження на задоволення вимог фізичних осіб, у тому числі щодо виплати працівнику середнього заробітку та присудженої суми моральної шкоди.

Обставини справи свідчать про те, що станом на час розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_1 , останній не може реалізувати своє право на виконання рішення суду в зазначених частинах, у зв`язку з припиненням юридичної особи ПАТ «БАНК ФОРУМ», який був відповідачем у справі, внаслідок його ліквідації без правонаступників, та припиненням повноваження ФОНДУ гарантування вкладів фізичних осіб у зв`язку з ліквідацією банку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Конституційний Суд України у рішенні від 25 квітня 2012 року №11-рп//2012 у справі № 1-12/2012 зазначив наступне: «Зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення». Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Зазначені положення національного законодавства кореспондується з висновками висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. А у справі «Півень проти України» суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання.

У Рішенні Конституційного суду від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження») зазначено, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя; невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Крім того, в зазначеному рішенні взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, у рішенні по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Також у рішенні Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України; право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя. Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст.55 Конституції України права кожного на судовий захист. Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст.129-1, ч.2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Також Конституційний Суд України, взявши до уваги ст.ст.3, 8, ч.ч.1, 2 ст.55, ч.ч.1, 2 ст.129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом. Конституційним Судом України наголошено, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність. У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене ст.6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява №6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява №30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04). На підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.ч.1, 2 ст.55, ст.129, ч.ч.1, 2 ст.129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, Конституційний Суд України у зазначеному Рішенні констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.ст.129, 129-1 Конституції України, ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на вищевикладене, оскільки в судовому засіданні встановлено наявність обставини, що унеможливлює виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015, що набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про зміни способу виконання цього рішення відповідно до законодавства України, ст. 240-1 КЗПП України, що не змінює по суті рішення суду щодо відшкодування заробітної плати.

Суд впершої інстанції важав обґрунтованими доводи заявника щодо необхідності зміни способу виконання рішення суду, як прийняття нових заходів для виконання рішення, шляхом встановлення судом нового заходу для реалізації права ОСОБА_1 на отримання стягнутих на його користь рішенням суду грошових коштів.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що хоча ОСОБА_1 й не був позбавлений права повторно звертатись до суду у цій справі із вищезазначеною заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі, однак, в разі відпадіння обставин, які були підставою для відмови у задоволенні його вищезазначеної первісної заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі від 14 серпня 2024 року (т.с. 2 а.с. 1-59) чинною постановою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2025 року (т.с. 3 а.с. 33-36, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною ОСОБА_1 апеляційному суду не надані; ухвала Верховного Суду від 31 березня 2025 року (суддя Осіян О.М.) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на цю постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2025 року відмовлено витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, отриманий апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України т.с. 5 а.с. 195-197, також в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень ст. 82 ч. 3 ЦПК України), якою вже було скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року (суддя Добрєв М.В. т.с. 2 а.с. 126-129) про її задоволення саме у цій справі.

Проте, апеляційним судом встановлено, що обставини, встановлені раніше чинною на час перегляду цієї справи апеляційним судом постановою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2025 року (т.с. 3 а.с. 33-36) в якості відмови у задовленні первісної заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі, при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи не змінились і не відпали, а тому у суду першої інстанції у цій справі були відсутні підстави для задовлення також повторної вищезазначеної заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання вищезазначеного судового рішення у цій справі, навіть, враховуючи те, що ОСОБА_1 остання була додатково обґрунтована додатковими посиланнями на нормативну та судову практику в інших судових справах, у тому числі за участю інших учасників останніх.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною сьомою статті 435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин. При вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість такого виконання.

При постановленні вищезазначеної оскаржуваної ухвали від 23 вересня 2025 року судом першої інстанції у цій справі не було враховано, що ФОНД осіб не є правонаступником боржника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ» (запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи 04.07.2019 року інформацію перевірено апеляційним сдом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України станом на час перегляду цієї справи відповідь № 2039239 від 24.11.20205 року - т.с. 5 а.с. 143-145) в розумінні закону.

Задовольнивши оскаржуваною ухвалою від 23 вересня 2025 року (т.с. 4 а.с. 206-211) вищезазначену заяву ОСОБА_1 від 04.05.2025 року (т.с. 4 а.с. 1-27) про встановлення або зміну способу і порядку виконання вищезазначеного рішення суду у цій справі та стягнувши з ФОНДУ на користь ОСОБА_1 присуджені за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 року у цій справі ЄУН 334/4144/15-ц середній заробіток за час затримки виконання рішення в сумі 111445,20 грн. (т.с. 4 а.с. 206-211), суд першої інстанції фактично змінив спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України та змінив рішення суду по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 13.07.2022 року у справі 335/4806/17.

У постанові Верховного суду від 10.06.2019 року справа №350/426/16-ц зазначено, що поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ФОНДУ фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України в постанові від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229 (провадження №61-20265св18).

Крім того, апеляційним судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року головуючий суддя Крилова О.В., судді Кухар С.В. та Поляков О.З. - т.с. 1 а.с. 242-246) раніше вже було залишено без задовлення заяву ОСОБА_1 від 16.12.2019 року про заміну сторони у виконавчому провадженні у цій справі (вх.. № від 08.01.2020 року - т.с. 1 а.с. 113-120), а саме: боржника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ФОРУМ» на ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ, остання набрала законної сили 12 серпня 2020 року та в касаційному порядку не скасовувалась (ухвали Верховного Суду від 05 квітня 2021 року (суддя Бурлаков С.Ю.) та від 02 липня 2021 року (суддя Жданова В.С.) про повернення касаційних скарг ОСОБА_1 про поверенння каційних скарг ОСОБА_1 на цю постанову скарги Запорізького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року (витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, отриманий апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України т.с. 5 а.с. 190-194, також в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень ст. 82 ч. 3 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ФОНДУ ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ФОНДУ слід задовольнити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення Ленінського (нова назва - Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року, заінтересовані особи: ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ, УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ У МІСТІ КИЄВІ ТА КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ФОНДУ ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення Ленінського (нова назва - Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року, заінтересовані особи: ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ, УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ У МІСТІ КИЄВІ ТА КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у цій справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 11.12.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А. Трофимова Д.А.