Провадження № 2/686/5758/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 686/16933/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1323-3828 від 29.12.2023 у розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 29.12.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1323-3828 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Кредитний договір, у відповідності до норм частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С5095, для підписання Кредитного договору №1323-3828 від 29.12.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 21 день; знижена % ставка 2,50% в день; стандартна % ставка 2,50% в день. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась загальна сума заборгованості 42 500 грн., яка складається з: 5 000 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 37 500 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, однак, позивач просить стягнути 20 000 грн. простроченої заборгованості за процентами. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Відповідачем подано відзив на позов, вимоги визнає частково щодо тіла кредиту та відсотків на суму 2 625 грн., оскільки п. 2.3. Кредитного договору заявлений строк кредитування становить 21 календарний день, тобто по 18.01.2024 року, а тому відсотки нараховані після 18.01.2024 року стягненню не підлягають.

Представником позивача надано додаткові пояснення, вказує, що базовий період строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсотки за користування кредитом (в даному випадку 21 день), який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів). Відтак, відсотки були нараховані відповідно до умов договору, які погодив позичальник.

23.06.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1323-3828 за допомогою веб-сайту (creditos.com.ua), який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С5095.

Договором про відкриття кредитної лінії передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 21 день; знижена % ставка 2,50% в день; стандартна % ставка 2,50% в день.

Як вбачається з довідки, наданої позивачем, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснив видачу кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії №1323-3828 від 29.12.2023 шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LIQPAY на картковий рахунок відповідача у сумі 5 000 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 42 500 грн., яка складається з: 5 000 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 37 500 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується довідкою про укадений договір відповідно до якого надана фінансова послуга.

Однак, позивач просить стягнути 20 000 грн. простроченої заборгованості за процентами.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина п`ята статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, унаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту станом на 23.05.2025 становить 42 500 грн.

Відповідач визнав, що уклав договір на зазначених умовах та отримав кредит 5 000 грн. зі строком користування 300 днів (заявлений строк 21 день), знижена ставка 2,50% в день, стандартна ставка 2,50 % в день, однак не погоджується із нарахованими % після спливу 21 дня, тобто з 18.01.2024 року.

Суд, ознайомившись із даними запереченнями, оцінює їх критично, оскільки відповідно до п. 4.8. кредитного договору № 1323-3828 від 29.12.2023 р. - Базовий період складає 21 календарний день.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Базовий період сплати відсотків проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом.

Тоді як відповідно до п. 4.12. Договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Надання додаткових грошових коштів Позичальнику у рахунок Кредиту на підставі Додаткової угоди не змінює Строк кредитування. Дата повернення (виплати) Кредиту 23.10.2024 року. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» детально було описано інформацію і щодо базового періоду, і щодо строку кредиту (строку кредитування), а тому твердження відповідача про зазначення у договорі двох строків є невірним, оскільки Кредитним договором та Правилами відкриття кредитної лінії чітко розмежовано ці поняття.

Проте, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Преамбулою Закону №1023-ХІІ встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмір і порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти у розмірі 20 000 грн., які обчислені з розрахунку 2,50% у день, що у чотири рази перевищує розмір неповернутого кредиту (5 000 грн).

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір боргу не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» процентів слід зменшити до 5 000 грн.

За таких обставин позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1323-3828 від 29.12.2023 року у сумі 5 000 грн.. (тіло кредиту) та 5 000 грн. (відсотки за користування кредитними коштами), а всього 10 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 25 000 грн. та задоволено на суму 10 000 грн., тобто на 40% (10000*100:25000) Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 968,96 грн. (2422,40*40:100). В решті відмовити.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1323-3828 в сумі 10 000 грн. та судові витрати по справі в сумі 968,96 грн.

В решті відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки 26, оф. 407, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Дата складання повного тексту рішення 15.12.2025 року.

Суддя: