Справа № 204/2517/25
Провадження № 2/204/2112/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
17 листопада 2025 рокуЧечелівський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Янчук П.П.
представника позивача Лисиці Д.І.
Позивач, в інтересах якої діє представник адвокат Лисиця Д.І. звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , який з 2013 та по теперішній час дитину не відвідує та не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, не несе будь яких витрат на утримання сина, самоусунувся від його виховання. Зважаючи на таке ставлення відповідача, позивач змушена звернутися до суду із позовом про стягнення із відповідача аліментів. Відповідно до рішення Волноваського районного суду Донецької області від 16.07.2013 із відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження і до цього часу, відповідач жодного разу не сплачував аліменти. Крім того, зазначила, що відповідач не підтримує стосунків з сином, не спілкується, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи, не займається його вихованням та життям. Таким чином, останній фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню дитини, тому, вважає, що є достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 03.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, її представник адвокат Лисиця Д.І. в судовому засідання підтримав позовні вимоги, та просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав зазначених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом опублікування повідомленнь на офіційному веб-порталі «Судова владаУкраїни». Відзиву, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)(а.с.12).
Згідно даних з ЄДРСР вбачається, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 10.08.2017 шлюб між сторони було розірвано.
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 16.07.2013 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 11.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття(а.с.11).

Державним виконавцем Волноваського відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області, відкрито виконавче провадження №77052796, однак із долучених до позовної заяви доказів, вбачається, що починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження відповідач жодного разу не сплачував аліменти. Заборгованість зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання складає 274445,51 грн, в тому числі за остання 6 місяців заборгованість по аліментам складає 203365,50 грн(а.с.5-6).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради затвердженого рішенням №1655 від 03.07.2025 визначено за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вбачається зі змісту висновку, було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 від 01.05.2025 № 1140. Позивачка разом з сином, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 . є ВПО, що підтверджуються довідками про взяття на обік внутрішньо перемішеної особи від 10.05.2025 №1631-, № 1631-. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 . Наразі неповнолітній ОСОБА_4 проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 .

У ході бесіди зі спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації ОСОБА_4 повідомив, що навчається у коледжі з вересня 2024 року, мама ОСОБА_1 перебуває на військові службі, а батько ОСОБА_2 залишився на окупованій території в с. Хлібодарівка Волноваського району і не бажає проживати в Україні. Пояснив, що батько зловживає спиртними напоями, не допомагає матеріально, ніде не працює(а.с.49-58). Відповідно до інформації Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» від 14.05.2025 №80-04/183, ОСОБА_3 є студентом першого курсу з вересня 2024, є внутрішньо переміщеною особою, мешкає у гуртожитку коледжу. Контроль за підлітком та його матеріальне забезпечення здійснює мати ОСОБА_1 , яка цікавиться успішністю сина та підтримує зв`язок з класним керівником і адміністрацією навчального закладу. Данило систематично відвідує навчальний заклад і підключається до онлайн уроків. Підліток забезпечений необхідним навчальним приладдям, засобами для дистанційного навчання та одягом. Рівень розумового та фізичного розвитку студента відповідає його віковим особливостям, має добрі розумові здібності, але рівень навчальних досягнень задовільний (4-6 балів). Данило комунікабельний, товариський, конфліктів з одногрупниками не має.

Також у вказаному висновку зазначено, що мати, ОСОБА_1 , є військовослужбовцем ЗСУ, проходить службу в іншому місті, і в більшості випадків спілкується з сином в телефонному режимі. Перебуваючи у відпустці, відвідувала навчальний заклад, цікавилася успіхами сина у навчанні, його поведінкою та емоційним станом. Відповідно до інформації Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області від 13.05.2025 №01-05/86, фактичне місце перебування гр. ОСОБА_2 на даний час невідомо, будь-які зв?язки та контакти відсутні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною.

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає окремо на тимчасово окупованій території , фактично не підтримує контактів з дитиною, не приймає участі у її вихованні, не проявляє інтересу до дитини. Матеріально не забезпечує, має заборгованість за аліментними зобов`язаннями. Отже біологічний батько добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання ним освіти. І це триває протягом близько п`яти років. Тривала розлука мала наслідком розриву психоемоційних зв`язків між батьком та сином.

Своїми діями та бездіяльністю відносно дитини, відповідач не має бажання змінити ставлення до виховання та утримання сина. Батько хлопчика фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, усі вище викладені факти свідчать про безпідставне ставлення відповідача до сина, про байдужість та повне ігнорування його життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини через винну поведінку відповідача, який свідомо нехтує у спілкуванні з сином.

З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідач на протязі всього життя дитини не відвідує, не займається його вихованням та не цікавиться його життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Слід звернути увагу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 20, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, т. 51 Конституції України, ст. ст. 11, 60, 212-215, 263-265, 280 - 282, 288 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської радипро позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 );

Представник позивача - Лисиця Дмитро Ігорович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 );

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 );

Третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, , (адреса місця знаходження: 39614, Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, буд. 2).

Суддя С.В. Чудопалова