печерський районний суд міста києва
Справа № 2-97/12
пр. № 6-393/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу його дубліката у справі № 2-97/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року заявник «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача у справі, поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого документа.

У своїй заяві ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» .просив суд замінити вибулого стягувача ПАТ КБ «НАДРА» на його правонаступника, ким є заявник, у справі № 2-97/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2012 року у справі № 2-97/12, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором

04 серпня 2025 року між ПАТ «КБ «НАДРА», ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №289/П/60/2008-840 від 14.07.2008 р., перейшло до ТОВ "ФК 'ДНІПРОФІНАНСГРУП", .

20 серпня 2025 року між ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», укладено Договір про відступлення прав вимог №GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 289/П/60/2008-840 від 14 липня 2008 року перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

26 серпня 2020 року між ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» та ТОВ "ФК 'ЕЛІТ ФІНАНС" укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №289/П/60/2008-840 від 14 липня 2008 року перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС".

Крім того, 12 вересня 2016 року Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження № 52053746 про стягнення заборгованості з боржника за виконавчим листом № 2-197/12 .

31 грудня 2021 року Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 52053746 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник зазначає, що станом на 31 грудня 2021 року стягувачем у виконавчому провадженні було ПАТ «КБ «Надра» і орган державної виконавчої служби повинен був фактично направити оригінал виконавчого листа № 2- 97/12 на адресу ПАТ «КБ «Надра». Проте, станом на дату подання цієї заяви оригінал виконавчого листа відсутній і в органі державної виконавчої служби, і в ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до листа Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06 лютого 2025 року оригінал виконавчого листа був направлений стягувану, проте надати докази надсилання оригінала виконавчого листа неможливо, тому що строк зберігання документів закінчився і вони підлягали знищенню.

Водночас, згідно листом № 089-60-74/25 від 17 березня 2025 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку повідомив, що на адресу ОГВФО оригінал виконавчого листа № 2-197/12 не надходив.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною п`ятою ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст.ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то в п. 5 ст. 8 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Тому суд вважає, що наявні законі підстави для заміни сторони стягувача.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців; строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Оскільки, 31 грудня 2021 року виконавчий документ було повернуто, у зв`язку із неможливістю виконання, то 31 грудня 2021 року строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався і повторний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчувався б 31 грудня 2024 року.

24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне військове вторгнення Російської Федерації на І територію України. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні було введено І юєнний стан, який наразі продовжений строком на 90 діб.

Згідно з підпунктом 4 пункту 10-2 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, ствердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ визначені цим Законом строки перериваються та І встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відтак, оскільки строк повторного пред`явлення виконавчого листа закінчувався б у період : напровадженого у державі воєнного стану, то він у силу пп.4 п. 10-2 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження» вважається перерваним, а тому відповідно до цього закону не є тропущеним. Наведений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 15 березня 2023 року в справі № 260/2595/22.

Тож суд вважає, що слід видати дублікат виконавчого листа і поновити пропущений строк для його пред`явлення до виконання.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

З врахуванням викладеного, з метою виконання судового рішення, тому керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-23, 352-355, 431, 433, 442, 446, п. 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , у виконавчому листі № 2-97/12, виданому на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2012 року по справі № 2-97/12 про стягнення заборгованості з боржника.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-97/12, виданого на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2012 року по справі № 2-97/12 про стягнення заборгованості з боржника.

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-97/12, виданого на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2012 року по справі № 2-97/12 про стягнення заборгованості з боржника.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова