Номер провадження 2-о/205/347/25
У Х В А Л А

про повернення заяви

17 грудня 2025 року місто Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дорошенко Г.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, заінтересована особа: Виконавчий комітет Новокодацької районної ради в місті Дніпрі ради, особа, стосовно якої розглядається справа про визнання фізичної особи недієздатною ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаною заявою, в котрій просила визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном недієздатної.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 року, цивільну справу №205/18882/25, провадження №2-о/205/347/25, було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В. та передано судді канцелярією суду 15.12.2025 року.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали на відповідність вимогам Цивільного процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини 2 статті 293 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Зокрема згідно з ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Так, із заяви вбачається, що вона підписана ОСОБА_1 як представником заявника ОСОБА_2 на підставі довіреності.

Відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.7 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Разом з тим, суд зазначає, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Враховуючи наведене, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Крім того, суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складових представництва, а саме факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та обсяг таких повноважень, зокрема право на звернення з відповідним процесуальним документом до суду у конкретний момент часу.

Дослідженням наданих суду доказів на підтвердження повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 , судом встановлено, що довіреність від 24.06.2024 року, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіною О.В. та зареєстрована в реєстрі №1214, передбачає надання ОСОБА_1 процесуальних прав для представництва інтересів ОСОБА_2 в установах та органах, зокрема: МСЕК, ВЛК, РТЦК та СП, органи поліції, прокуратури, військовій службі правопорядку у ЗСУ (ВСП), Фондах соціального страхування, органах дозвільної системи Міністерства внутрішніх справ, Пенсійних фондах, фондах страхування від нещасних випадках на виробництві, державної статистики, фонді зайнятості, у банківських установах України, страхових компаніях, Міністерстві оборони України, Державної податкової адміністрації, органах державної податкової управліннях Міністерства у справах ветеранів України, Комісіях з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, ЦНАП, органах статистики, в банківських установах, органах місцевого самоврядування, в посольствах та консульствах іноземних держав в Україні, поштових відділеннях тощо з питань подачі та отримання (оформлення) будь-яких документів, в тому числі: вести від його імені справи в усіх державних установах, кооперативних і громадських організаціях; від його імені у відповідних органах (органах місцевого самоврядування), підприємствах, установах та організаціях, поштових відділеннях, органах нотаріату, медичних (лікарських) установах та інших органах і підприємствах всіх форм власності отримувати будь-які документи, у тому числі (але не виключно) довідки, витяги, висновки, заключення, рішення, нотаріальні документи та інші документи, в тому числі дублікати документів, пов?язані з виконанням цього доручення; вирішувати питання у військових комісаріатах, обласних ТЦК та СП, РТЦК та СП, щодо військового обліку.

Зазначені у довіреності повноваження на подання та підписання документів є похідними та підлягають застосуванню виключно у межах представництва інтересів довірителя в органах та установах, прямо зазначених у довіреності.

У переліку органів, у яких представник уповноважений представляти інтереси довірителя, суди не зазначені, що унеможливлює дійти висновку про наявність у ОСОБА_1 процесуальних повноважень на підписання та звернення до суду з даною заявою.

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 повноважень на підписання та подання заяви від імені ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду, однак виключно в порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дану заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Враховуючи те, що заява підписана особою, яка не має права її підписувати, вважаю, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна слід повернути особі, яка її подала.

Суд звертає увагу на те, що повернення заяви, оформленої з порушенням діючого законодавства, не є порушенням права на судовий захист, враховуючи те, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, заінтересована особа: Виконавчий комітет Новокодацької районної ради в місті Дніпрі ради, особа, стосовно якої розглядається справа про визнання фізичної особи недієздатною ОСОБА_3 , повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В.Дорошенко