РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 03 травня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2011 року по справі №2-4501/11 шлюб між ними розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 червня 2011 року і до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа №2-4501/11, виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 26 вересня 2011 року, Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №31389832. Однак, аліменти на утримання сина від ОСОБА_2 не надходили, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 липня 2025 року складає 129 720 грн 10 коп.

При цьому, відповідач не спілкується з сином та не цікавиться його життям. За власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши сина без батьківської уваги та турботи. Поведінка відповідача відносно його сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина не буде суперечити інтересам дитини.

У судове засідання позивач та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується їх розписками. 17 грудня 2025 року представник позивача ОСОБА_4 подала клопотання, в якому просила розгляд справи здійснити без її участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 01 жовтня 2025 року та 24 жовтня 2025 року відповідач подав заяви, в яких вказав, що визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову і просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазанович Н.П. в судове засідання не з`явилася, хоча були належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується її розпискою. 17 грудня 2025 року представник третьої особи Мазанович Н.П. подала заяву, в якій просила судове засідання проводити без її участі, висновок органу опіки та піклування підтримує в повному обсязі, рішення просить постановити в інтересах дитини.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2009 року.

Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 30 червня 2010 року, серії НОМЕР_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2011 року в справі №2-4501/11, яке набрало законної сили 27 вересня 2011 року, шлюб між сторонами розірвано, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживанні з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 червня 2011 року і до повноліття дитини.

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах по ВП 31389832 від 31 липня 2025 року №192492, який складено старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мічудою Є.В. по виконанню виконавчого листа №2-4501/11, виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 26 вересня 20211 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 червня 2011 року і до повноліття дитини, заборгованість ОСОБА_2 станом на 01 липня 2025 року складає 129 720 грн 10 коп.

Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 16 жовтня 2025 року №08-01-1801/25 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » мати дитини пояснила, що ОСОБА_2 не спілкується з сином та не цікавиться його життям. За власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишив сина без батьківської уваги та турботи. Нехтує батьківськими обов`язками, не сплачує аліменти на утримання сина.

На сьогоднішній день вихованням та утриманням дитини займається ОСОБА_5 . Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в квартирі створені достатні умови для проживання та виховання дитини. ОСОБА_1 вдруге одружена, мають спільну дитину ОСОБА_6 та разом зі своїм чоловіком виховують ОСОБА_7 .

У своєму письмовому поясненні ОСОБА_7 зазначив, що він не заперечує щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно нього. ОСОБА_7 вказав, що батько йому не телефонує, кошти не пересилає

Відповідно до інформації Рівненського ліцею №25 Рівненської міської ради, учнем якого є ОСОБА_7 , встановлено, що вихованням дитини займається ОСОБА_5 , яка приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина, постійно підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями, систематично відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_8 ліцей не відвідує, не цікавиться успіхами сина. У телефонному режимі з класним керівником зв`язок не підтримує.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому проваджені №31389832, який наданий Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 01 липня 2025 року становить 129 720 грн 10 коп.

Батько дитини ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . У своєму письмовому поясненні, яке написав в Службі у справах дітей власноручно, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_7 . Зазначає, що з ОСОБА_7 не спілкується, матеріально не допомагає, має іншу сім ю і дітей, проживає в іншому населеному пункті.

ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина, не проявляє батьківської турботи та любові, не спілкується з ним. Поведінка ОСОБА_2 не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини.

Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради. Комісія з питань захисту прав дитини, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7 , а відтак орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 605 грн 60 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплаченого нею відповідно до платіжної інструкції №1.290665323.1 від 03 вересня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 45, м. Рівне.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя О.О. Першко