ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1121/25
Єдиний унікальний номер справи: 649/1393/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Радченка С.В.,

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року в складі судді Соловйова В. В., повний текст рішення складено 15 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великолепетиського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк») про стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 1999 по 2002 роки ним було придбано у власність майно, а саме, виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1 073 180,00 грн, яке входило до складу цілісного виробничого комплексу і забезпечувало виробничий цикл відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод» (далі - ВАТ «Великолепетиський маслозавод»), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

05 березня 2005 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Приватінвест» (далі - ВАТ АБ «Приватінвест») для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 02 березня 2005 року № 03/132-К укладено договір застави майна № 03/132-3з, згідно умов якого вищезазначене майно було передане в заставу банку. У договорі застави було зазначено, що майно знаходиться в технічно справному стані та придатне до експлуатації.

21 вересня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (далі - ВАТ «МТБ»), правонаступником якого стало відкрите акціонерне товариство «Марфінбанк» (далі - ВАТ «Марфінбанк»/ПАТ «Марфінбанк»), правонаступником якого є відповідач - ПАТ «МТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «АБ «Приватінвест» за кредитним договором та договором застави згідно договорів від 01 жовтня 2005 року та від 07 жовтня 2005 року, та ФОП ОСОБА_2 укладено угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, за умовами якої остання прийняла на себе фінансові зобов`язання ВАТ «Великолепетиський маслозавод» за кредитним договором № 03/132-К в сумі 573 900,68грн згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 травня 2006pоку, яким задоволено позов банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена сума була перерахована ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок банку того ж дня.

В той же день, 21 вересня 2006 року, між банком та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором застави № 03/132-3з і в той же день банк передав ФОП ОСОБА_2 належне позивачу майно, яке знаходилося в заставі у банку, про що був підписаний акт прийому-передачі від 21 вересня 2006 року.

Після перерахування банку 573 900,68грн у рахунок оплати боргу ВАТ «Великолепетиський маслозавод» по кредитному договору від 02 березня 2005 року № 03/132-К ФОП ОСОБА_2 набула право вимоги повернення цих коштів з ВАТ «Великолепетиський маслозавод». Зобов`язання ВАТ «Великолепетиський маслозавод» перед ФОП ОСОБА_2 були виконані шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог під час процедури банкрутства товариства у справі № 12/73-Б-08. Про цей факт зазначається в судових рішеннях по справі № 916/4176/14 за позовом ПАТ «Великолепетиський маслозавод» до ПАТ «Марфінбанк» про визнання договору іпотеки припиненим.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на майно, яке банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги. Судовими рішеннями по цій справі встановлено, що майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2009 року змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12 березня 2009 року у справі № 2-1012/08, шляхом примусового вилучення у ОСОБА_2 та передачі ОСОБА_1 майна. Виконавче провадження ВП № 12166462 з примусового виконання рішення суду про повернення ОСОБА_1 майна закінчено згідно постанови державного виконавця від 16 червня 2010 року у зв`язку із визнанням боржника - приватного підприємця ОСОБА_2 банкрутом постановою Господарського суду Запорізької області від 26 січня 2010 року в справі № 21/19/10. Тобто, фактично рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року про повернення йому майна залишилося невиконаним.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21 вересня 2010 року у справі № 14/202-ПД-09 за позовом ВАТ «Великолепетиський маслозавод» до ВАТ «МТБ», ФОП ОСОБА_2 визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ФОП ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року в справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 зобов`язано ліквідатора ПП Паришевої Т.С. виключити з ліквідаційної маси банкрута майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_1 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08. Вказаною ухвалою суд зобов`язав ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_1 та зобов`язав ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_1 .

На виконання цієї ухвали суду 12 липня 2012 року комісією у складі: ліквідатора ФОП ОСОБА_2 , представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_1 проведено звірку наявності майна, що підлягає передачі ОСОБА_1 , та встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які знаходились під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві.

Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів, внаслідок укладення ними недійсного правочину від 21 вересня 2006 року (угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги) фактично втрачено його майно та порушено право вільного володіння, користування та розпорядження майном, і на даний час він для відновлення втраченого майна має нести витрати у розмірі реальної ринкової вартості цього майна та вартості необхідних для його встановлення робіт. Так, згідно звіту з оцінки майна № Од1/04 від 15 квітня 2020 року діями відповідачів йому завдано збитки в розмірі реальної ринкової вартості промислового обладнання з урахуванням розрахункової вартості монтажу та пуско-налагоджувальних робіт на суму 98 085 802,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98 085 802,00грн та понесені судові витрати.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено солідарно з ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що рішеннями судів підтверджено, що спірне майно перебувало саме у володінні відповідача ОСОБА_2 . Разом із цим банк на підставі акта опису й арешту майна від 14 квітня 2006 року, складеного державним виконавцем, яким підтверджено обов`язок банку бути відповідальним за зберігання майна, не повідомив ФОП ОСОБА_2 про наявний арешт майна, чим також допустив порушення умов договору про відступлення прав за договором застави. В акті опису й арешту майна від 14 квітня 2006 року зазначено, що «... на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: заборонено відчуження, розукомплектування, знищення....». Також зазначено про прийняття майна на відповідальне зберігання представником банку ОСОБА_3 . У зв`язку із цим відповідачі мають нести солідарну відповідальність перед позивачем, оскільки згідно статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала; особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (стаття 1190 ЦК України).

Судом було визнано неналежним доказом на підтвердження вартості спірного майна та розміру завданих позивачу збитків звіт з оцінки майна № Од1/04, оскільки у ньому не було зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; у звіті не зазначено, що його підготовлено для суду. Крім того, відповідно до пункту 11 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або не ринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладенню договору на проведення оцінки майна. Вибір бази оцінки залежить від мети, з якою проводиться оцінка майна, його особливостей, а також нормативних вимог. Таким чином, на процедуру проведення оцінки, її вартість має вплив не тільки вид самого майна, але й мета, з якою проводиться визначення вартості. Згідно законодавства будь-яка незалежна оцінка має мету, яка обов`язково вказується у висновках про вартість, крім того, звіт про оцінку може бути використаний виключно з цією метою.

Як вбачається з наданого позивачем звіту про оцінку майна, її метою є визначення вартості для вирішення питання про придбання, а не для визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди, а тому наданий звіт не може використовуватися з метою визначення суми спричиненої позивачу шкоди, оскільки був проведений з іншою метою. Суд вважав, що відповідачі мають солідарно відшкодувати позивачу ринкову вартість втраченого ним майна, яку можливо обрахувати лише із застосування індексів інфляції за 2005-2020 роки.

Станом на час укладення договору застави майна № 03/132-3з (05 березня 2005 року) вартість спірного майна становила 1 073 180,00 грн. Згідно зведеної таблиці індексів інфляції за період з 05 березня 2005 року по серпень 2020 року середній індекс інфляції склав 5,81, а тому розмір реальних збитків, понесених позивачем у зв`язку із втратою спірного майна становить 6 235 175,80 грн (1 073 180,00*5,81).

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до статей 22, 1166, 1190 ЦК України стягнув солідарно з ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки у сумі 6 235 175,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї збитків та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши завдані позивачу збитки з ПАТ «МТБ Банк».

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рух справи

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення; апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року скасовано в частині стягнення з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 січня 2022 року справу призначено до апеляційного розгляду.

Внаслідок збройної агресії РФ 24 лютого 2022 року припинено роботу Херсонського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30 травня 2023 року № 566/0/15-23 відновлена процесуальна діяльність Херсонського апеляційного суду.

Проведеною інвентаризацією судових справ, після відновлення роботи Херсонського апеляційного суду, встановлено, що цивільна справа №649/ 1393/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» про стягнення збитківрахується втраченою.

Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 червня 2025 року,яка набрала законної сили, відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 649/1393/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ "МТБ Банк" про стягнення коштів, яка перебувала в провадженні Великолепетиського районного суду Херсонської області, в частині наступних матеріалів: позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення збитків; відповідь ОСОБА_1 від 02 березня 2020 року на відзив ПАТ «МТБ Банк»; заперечення ОСОБА_1 на клопотання в порядку ст.255 ЦПК України від 02 березня2020р.; заперечення ОСОБА_1 на клопотання про закриття провадження в частині вимог до Банку на підставі ст.255 ЦПК України від 02 березня 2020року; заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог від 05 травня 2020 року; апеляційна скарга ОСОБА_1 від 29 жовтня 2020 року на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року; відзив ОСОБА_2 від 23 листопада 2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року; апеляційна скарга ОСОБА_2 від 30 жовтня 2020року на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року; відзив ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ) на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року; відзив ОСОБА_1 від 14 грудня 2020 року на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року; додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 від 27 січня 2021року; пояснення до справи ОСОБА_1 від 01 лютого 2021 року; касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2021 року; заява ОСОБА_1 від 02 лютого 2021 року про відвід судді; копія акту прийому-передачі від 21 вересня 2006 року між ПАТ «МТБ Банк» і ОСОБА_2 ; копія угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2021 року між ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ; копія акту прийому-передачі від 21 вересня 2006 року між ПАТ «МТБ Банк» і ОСОБА_2 ; копія договору про відступлення права за договором застави від 21 вересня 2021 року між ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ; копія договору про відступлення права за договором іпотеки від 21 вересня 2021 року між ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ; копія постанови Одеського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2010 року у справі 14/202-ПД-09; копія кредитного договору № 03/132-К від 02 березня 2005 року між АБ «Приватінвест» і ВАТ «Великолепетиський маслозавод»; копія договору застави майна № 03/132-3з від 05 березня 2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» і ОСОБА_1 ; копія рішення Великолепетиського районного суду від 29 травня 2006 року у справі № 2-367/2006за позовом ВАТ "МТБ Банк" до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом; копія рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24листопада 2008 року у справі № 2-1012/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та витребування майна із чужого незаконного володіння; -копія ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2009 року у справі № 6-245/09 про зміну порядку і способу виконання виконавчого листа; копія ухвали господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року у справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 ; копія акту звірки наявності майна на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 18 червня 2012 року у справі № 21/19/10; копія звіту Української універсальної біржи з оцінки майна № Од 1/04 виробниче обладнання в кількості 27 найменувань, для придбання ОСОБА_1 від 15 квітня 2020 року; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2020 року; протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 листопада 2020 року; відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року; заяви ПАТ «МТБ Банк» про усунення недоліків від 03 грудня 2020 року з копіями платіжного дорученням № 44139549 від 03 грудня 2020 року; довіреності №367 від 02 листопада 2020 року та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю; відзив представника ПАТ «МТБ Банк» - адвоката Гусельщикової М.А. від 09 грудня 2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з копією довіреності №36 від 13 січня 2020 року та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю; відзив Кудінова В.С. на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» від 16 грудня 2020 року на апеляційну скаргу з копією доказів направлення відзиву іншим учасникам справи; заяви ОСОБА_1 (провадження 22-ц/819/583/22) про відвід судді від 02 лютого 2022 року; пояснення представника ПАТ «МТБ Банк» - адвоката Гусельщикової М.А. від 15 грудня 2020 року, вхідний 1839/22; ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02 січня 2020 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів; ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27 січня 2020 року про продовження ПАТ "МТБ Банк" строку для подання відзиву; ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотань, закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті; рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року; ухвали Херсонського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 16 листопада 2020 року; ухвали Херсонського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги ПАТ «МТБ Банк» без руху від 26 листопада 2020 року; ухвали Херсонського апеляційного суду про призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції від 27 листопада 2020 року; ухвали Херсонського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 08 грудня 2020 року; ухвали Херсонського апеляційного суду про призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції від 14 грудня 2020 року; постанови Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року; додаткової Херсонського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року; ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2021 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року; ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року; ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року про призначення справи до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року; ухвали Херсонського апеляційного суду про призначення справи до апеляційного розгляду від 24 січня 2022року; ухвали Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року про визнання необґрунтованою заяви ОСОБА_1 про відвід судді; ухвали Херсонського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року про залишення заяви про відвід без задоволення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка була відновлена ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 червня 2025 року, мотивована тим, що судом безпідставно не стягнуто розмір збитків, визначений на підставі наданого позивачем звіту з оцінки майна № Од1/04 від 15 квітня 2020 року. Цей звіт складений уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності та відповідає вимогам частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Судом не враховано, що законодавством України передбачена відповідальність суб`єкта оціночної діяльності у разі надання ним недостовірного звіту. Зміст наданого позивачем звіту не спростований відповідачами та останніми не надано контррозрахунку розміру збитків.

Також судом не було враховано, що відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки відшкодовуються у повному обсязі відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна.

Крім того, визначаючи розмір збитків із застосуванням індексів інфляції суд не врахував, що позивач не заявляв позовних вимог про стягнення збитків з рахуванням індексу інфляції , чим фактично вийшов за межі позовних вимог.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка була відновлена ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 червня 2025 року, мотивована тим, що судом не враховано, що акт приймання-передачі майна від 21 вересня 2006 року, який був підписаний між відповідачами, не свідчить про дійсну передачу спірного майна ОСОБА_2 . З даного приводу судами не враховано висновки щодо застосування норм права у спірних подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду: від 11 червня 2018 року в справі № 916/613/17 та у справі № 910/12258/17. Крім того, судами не було враховано встановлені судовими рішеннями преюдиційні факти щодо протиправності дій банку при передачі спірного майна ОСОБА_2 , які не підлягають доказуванню. Судом не надано належної оцінки судовим рішенням, які стосуються спірних правовідносин. Також вказує на те, що Банк не повідомив ФОП ОСОБА_4 про наявний арешт майна.

Апеляційна скарга ПАТ «МТБ Банк» ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 05 червня 2025 року відновлена не була, тому її мотиви з`ясовані апеляційним судом зі змісту відновлених письмових відзивів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , судових рішень у цій справі та пояснень представника Банка даних в судовому засіданні, відповідно до яких апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом не враховано встановлені судовими рішеннями преюдиційні факти щодо відсутності вини Банку у спричинені позивачу знищенням майна шкоди, а також щодо перебування спірного майна у ОСОБА_2 , в той час коли у володінні або на зберіганні Банку воно не знаходилось;

суд проігнорував заяву Банку про застосування позовної давності, зазначивши, що про порушення його права та про осіб, що його порушили, позивачу вже було відомо у 2012 році, проте з даним позовом він звернувся лише у 2019 році;

між діями Банку та збитками, заподіяними позивачу відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Передане Банком ОСОБА_2 майно (предмет застави), відповідно до акту приймання-передачі від 21 вересня 2006 року, було у належному стані;

позивачем не надано суду належні та допустимі докази на підтвердження розміру збитків, заподіяних йому, яким має бути висновок експерта.

Представник ОСОБА_1 адвокат Загороднюк А.Д., приймаючи участь в режимі відеоконференції, свою апеляційну скаргу підтримав за обставинами, викладеними у скарзі, просив рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 не заперечував. Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги ПАТ «МТБ Банк», вказував на їх необгрутнованість.

Представник ПАТ «МТБ Банк» Гусельщикова М.А. апеляційну скаргу Банка підтримала, вказавши, що судом не враховано встановлені судовими рішеннями преюдиційні факти щодо відсутності вини Банку у спричинені позивачу знищенням майна шкоди, а також щодо перебування спірного майна у ОСОБА_2 , в той час коли у володінні або на зберіганні Банку воно не знаходилось. Судом не вирішено питання про застосування позовної давності, зазначивши, що про порушення його права та про осіб, що його порушили, позивачу вже було відомо у 2012 році, проте з даним позовом він звернувся лише у 2019 році. Між діями Банку та збитками, заподіяними позивачу відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Передане Банком ОСОБА_2 майно (предмет застави), відповідно до акту приймання-передачі від 21 вересня 2006 року, перебувало у належному стані. Також вказувала на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами розмір збитків, заподіяних йому. Просила рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи

02 березня 2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод» укладено кредитний договір № 03/132-К, згідно якого банком надано позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 500 000,00 грн зі сплатою відсотків та з кінцевим строком повернення кредиту - 01 березня 2006 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань по цьому кредитному договору, 05 березня 2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» та ОСОБА_1 укладено договір застави № 03/132-1з, згідно умов якого ОСОБА_1 передав у заставу банку виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1 073 180,00грн, до складу якого входять: холодильний агрегат МВТ-20 (1шт.); машина холодильна MBB 20-2-0 з трьома повітроохолоджувачами (1шт.); машина холодильна MBB 9-2-0 з двома повітроохолоджувачами (1шт.); машина холодильна MBB 9 (1шт.); машина холодильна МВТ-35 для охолодження молока (1шт.); охолоджувач AI OOJI-5 (1шт.); повітряний компресор ПКС (1 шт.); машина холодильна BP IM (2шт.); котел Е1/9 (3шт.); установка хімводоочистки (1шт.); вакуум-упаковочна машина ВМ-14 для упаковки сирних голівок (1шт.); апарат фасовки масла АРМ (1шт.); парафінер Г6 ОПЧ-А (1шт.); прес для сирів Е8 ОПД-24 (2шт.); пастеризаційно-охолоджувальна установка ОЮІЮ (1шт.); насос для сирного зерна А9 КНА (1шт.); насос молочний Г2 ОПБ (5шт.); насос молочний Г2 ОПД (1шт.); пастеризаційно-охолоджувальна установка OKJI-5 (1шт.); сироватновідділювач JI5-OC (1шт.); лінія по виробництву казеїну ВС-150 (1шт.); маслообразователь ТІ ОМ-2Т (1пгг.); насос гвинтовий П8 ОНД (1шт.); заквасочні установки РЗО-ЗУ-35 (3шт.); сепаратор для високо жирних сливок Ж5 ОС 2Д 500 (2шт.); пастеризатор П80МФ-3 (1шт.); ванни сиродільні Д7ОСА 2500 (2шт.)

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2006 року у справі № 2-367/2005 за позовом ВАТ «МТБ» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, у забезпечення позову накладено арешт на майно ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Забезпечення позову скасовано ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2016 року у справі № 649/541/16-ц.

Згідно акту арешту й опису майна від 14 квітня 2006 року арештоване майно ОСОБА_1 - виробниче обладнання 27 найменувань описане та передане на відповідальне зберігання банку.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 травня 2006 року у справі № 2-367/2006 позов ВАТ «МТБ» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_1 задоволено. Стягнено солідарно з ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 на користь банку 556 033,97грн заборгованості за кредитом, 16 136,71грн витрат на охорону об`єктів іпотеки і застави, а також судові витрати 1 730,00 грн, а всього - 573 900,68 грн.

Згідно угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року, укладеної між ВАТ «МТБ» (правонаступником якого є ПАТ «Марфінбанк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк») та ФОП ОСОБА_2 , остання прийняла на себе фінансові зобов`язання за кредитним договором № 03/132-К та згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 травня 2006 року у справі № 2-367/2006 повинна була сплатити банку кошти в сумі 573 900,68 грн.

21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором застави № 03/132-1з від 05 березня 2006 року. Відомості про визнання цього договору недійсним матеріали справи не містять.

Згідно акту прийому-передачі від 21 вересня 2006 року банком передано ПП ОСОБА_2 відповідно до договору про переведення боргу та відступлення прав вимоги від 21 вересня 2006 року виробниче обладнання 27 найменувань; в акті зазначено, що передане майно знаходиться в належному стані і технічно справне.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08 , яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2009 року у справі № 22ц-417, за ОСОБА_1 визнано право власності на майно, яке банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги, загальною вартістю 1073180,00 грн., а саме: холодильний агрегат МВТ-20, кількість 1шт., вартістю 33250,00грн.; машина холодильна МВВ 20-2-0 з трьома повітроохолоджувачами, кількість 1шт., вартістю 45600,00грн.; машина холодильна МВВ 9-2-0 з двома повітроохолоджувачами, кількість 1шт., вартістю 35150,00грн.; машина холодильна МВВ 9, кількість 1шт., вартістю 26600,00грн.; машина холодильна МВТ-35 для охолоджування молока, кількість 1шт., вартістю 49400,00грн.; охолоджувач А1-ООЛ-5, кількість 1шт., вартістю 16382,00грн.; повітряний компресор ПКС, кількість 1шт., вартістю 6300,00грн.; машина холодильна ВР 1М, кількість 2шт., вартістю 32724,00грн.; котел Е1/9, кількість 3шт., вартістю 65610,00грн.; установка хімводоочистки, кількість 1шт., вартістю 13932,00грн.; вакуум упаковочна машина ВМ-14 для упаковки сирних голівок, кількість 1шт., вартістю 15200,00грн.; апарат фасовки масла АРМ, кількість 1шт., вартістю 54150,00грн.; парафінер Г6 ОПЧ-А, кількість 1шт., вартістю 14250,00грн.; прес для сирів Е8 ОПД-24, кількість 2шт., вартістю 60230,00грн.; пастеризаційно-охолоджувальна установка ОКЛ-10, кількість 1шт., вартістю 120722,00грн.; насос для сирного зерна А9 КНА, кількість 1шт., вартістю 2565,00грн.; насос молочний Г2 ОПБ, кількість 5шт., вартістю 6127,00грн.; насос молочний Г2 ОПД, кількість 1шт., вартістю 2706,00грн.; пастеризаційно-охолоджувальна установка ОКЛ-5, кількість 1шт., вартістю 92070,00грн.; сироватновідділювач Л5-ОС, кількість 1шт., вартістю 11305,00грн.; лінія по виробництву казеїну ВС-150, кількість 1шт., вартістю 131400,00грн.; маслообразователь Т1 ОМ-2Т, кількість 1шт., вартістю 34865,00грн.; насос гвинтовий П8 ОНД, кількість 1шт., вартістю 6650,00грн.; заквасочні установки РЗО-3У-35, кількість 3шт., вартістю 44232,00грн.; сепаратор для високожирних сливок Ж5 ОС 2Д 500, кількість 2шт., вартістю 107730,00грн.; пастеризатор П8 ОМФ-3, кількість 1шт., вартістю 6770,00грн.; ванни сиродільні Д7 ОСА 2500, кількість 2шт., вартістю 37260,00грн. (27 найменувань). Зобов`язано Паришеву Т.С. повернути ОСОБА_1 вищевказане майно загальною вартістю 1 073 180, 00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2009 року в справі № 6-245/09 змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12 березня 2009 року у справі № 2-1012/08, шляхом примусового вилучення у ОСОБА_2 та передачі ОСОБА_1 визначеного у рішенні суду майна.

Згідно постанови державного виконавця від 16 червня 2010 року виконавче провадження ВП № 12166462 по примусовому виконанню рішення суду про повернення ОСОБА_1 майна закінчено у зв`язку із визнанням боржника - ПП ОСОБА_2 банкрутом постановою Господарського суду Запорізької області від 26 січня 2010 року в справі № 21/19/10.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11 серпня 2009 року у справі № 12/73-Б-08 ліквідатор ВАТ «Великолепетиський маслозавод» визнав ФОП ОСОБА_2 кредитором ВАТ «Великолепетиський маслозавод» з вимогами у розмірі 573 900,68 грн, про що свідчить і повідомлення банку, яким банк повідомив боржника про укладення договору переведення боргу за кредитним договором № 03/132-К від 02 березня 2005 року з ОСОБА_2 . Судом у цій справі встановлено, що кредиторські вимоги ПП ОСОБА_2 до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» є повністю погашеними за рахунок зменшення її заборгованості перед маслозаводом.

21 вересня 2010 року Господарським судом Херсонської області ухвалено рішення у справі № 14/202-ПД-09 за позовом ВАТ «Великолепетиський маслозавод» до ВАТ «МТБ», ФОП ОСОБА_2 , яким визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ФОП ОСОБА_2 , з підстав невідповідності оспорюваної угоди актам цивільного законодавства, оскільки ФОП ОСОБА_2 не має статусу банківської кредитної установи, не має відповідної ліцензії, яка б дозволяла надавати фінансові кредити, а тому не може бути стороною - кредитором за кредитним договором банківського кредиту.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року в справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 :

зобов`язано ліквідатора ПП ОСОБА_2 - Кукурудзу О.М. виключити з ліквідаційної маси банкрута ПП ОСОБА_2 майно (24 найменуваннь), право власності на яке визнано за ОСОБА_1 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08. Зобов`язано ліквідатора ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 майно : холодильний агрегат МВТ-20- 1 шт.; машина холодильна МВВ 20-2-0 з трьома повітроохолоджувачами - 1 шт.; машина холодильна МВВ 9-2-0 з двома повітроохолоджувачами- 1 шт.; машина холодильна МВВ 9- 1 шт.; машина холодильна МВТ-35 для охолодження молока - 1 шт.; охолоджувач А1-ООЛ-5 - 1 шт.; повітряний компресор ПКС - 1 шт.; машина холодильна ВР 1М - 2 шт.; котел Е1/9 -3 шт.; установка хімводоочистки- 1 шт.; вакуум упаковочна машина ВМ-14 для упаковки сирних голівок- 1 шт.; парафінер Г6 ОПЧ-24 - 1 шт.; прес для сирів Е8 ОПД-24 - 2 шт.; пастеризаційно охолоджувальна установка ОКЛ-10 - 1 шт.; насос для сирного зерна А9 КНА- 1 шт.; насос молочний Г2 ОПБ - 5 шт.; насос молочний Г2 ОПД- 1 шт.; пастеризаційно охолоджувальна установка ОКД-5- 1 шт.; лінія по виробництву казеїну ВС-150- 1 шт.; маслоутворювач Т1 ОМ-2Т- 1 шт.; насос гвинтовий П8 ОНД- 1 шт.; сепаратор для високожирних сливок Ж5 ОС 2Д 500 - 2 шт.; пастеризатор П8 ОМФ-3- 1 шт.; ванни сироробні Д7 ОСА 2500- 2 шт., що знаходиться за адресою: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Дімітрова, 50;

видати наказ про зобов`язання ОСОБА_2 надати суду докази передачі ОСОБА_1 майна, право власності на яке визнано за ОСОБА_1 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08: апарат фасовки масла АРМ- 1 шт.; сироватковідділювач Л5-ОС- 1 шт.; заквасочні установки РЗО-ЗУ-35 - 3 шт.

12 липня 2012 року комісією у складі представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод»: Дружини Ю.Г., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ліквідатора ПП Паришевої Т.С. Кукурудзи О.М., незалежного спеціаліста Волкова В.І. , представника ОСОБА_1 - Тригуб, проведено звірку наявності майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та підлягає передачі ОСОБА_1 на виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року в справі № 21/19/10.

Комісією встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які є розукомплектованими.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2013 року в справі № 649/379/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ПАТ «Великолепетиський маслозавод», ФОП ОСОБА_2 , відмовлено у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої позивачу знищенням заставного (спірного) майна. Судом встановлено, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні такої шкоди та безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями банку щодо передачі ФОП ОСОБА_2 належного позивачу майна і завдання останньому майнової шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року у справі № 649/347/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ПАТ «Великолепетиський маслозавод», про повернення безпідставно утримуваного майна, відмовлено у задоволенні позову. Судом встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 , у володінні або на зберіганні у банка воно не знаходиться.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 вересня 2018 року у справі № 649/857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк» про відшкодування збитків, заподіяних йому у зв`язку з незбереженням спірного майна, відмовлено у задоволенні позову. У постанові Верховного Суду у цій справі зазначено, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні шкоди, а саме причинно-наслідкового зв`язку між діями банку та завданими збитками з урахуванням судових рішень у справі № 2-1012/08 щодо зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 спірне майно.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частинами першою-другою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні чи третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою (частина друга статті 216 ЦК України).

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

За частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Натомість, неправомірність дій, вину та причинно-наслідковий зв`язок між ними спростовує відповідач.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17 (касаційне провадження № 14-199гс18)), у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року в справі № 910/17533/19.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18)).

Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року в справі № 442/3663/20 (провадження № 61-6501св21)).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2009 року, у справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, встановлено, що зобов`язання по поверненню ОСОБА_1 спірного майна несе ОСОБА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2013 року в справі № 649/379/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ПАТ «Великолепетиський маслозавод», ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, встановлено:

рішенням господарського суду Херсонської області від 21 вересня 2010 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2010 року, укладена між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 угода про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року визнана недійсною;

заставне майно ФОП ОСОБА_2 банку не передала;

відповідно до умов укладеного між банком та ОСОБА_1 договору застави майна, недійсність якого у встановленому законом порядку неоспорена, сторони погодили порядок і умови передачі заставного майна в заклад і визначили відповідальну особу за збереження і утримання цього майна;

належними і допустимим доказами позивач не довів, що предмет застави був переданий заставодержателю у заклад у спосіб передбачений умовами укладеного договору;

лист ВАТ „Морський транспортний банк" від 03 квітня 2006 року на адресу позивача про необхідність підготовки предмета застави для переведення його в заклад, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не є належним доказом передачі майна в заклад в розумінні ст. 58 ЦПК України;

за умовами договору застави майна від 05 березня 2005 року предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця і ризик випадкового знищення, пошкодження чи псування предмету застави несе заставодавець;

докази на підтвердження того, що позивач здійснював передбачені договором заходи щодо охорони майна не надані, відсутність таких заходів встановлено судовим рішеннями, які набрали чинності. Позивач належними і допустимим доказами не довів перехід заставленого майна в заклад, передбачену умовами договору застави майна відповідальність банку за збереження заставленого майна і ризик його знищення та здійснення ним, позивачем, заходів щодо охорони і збереження спірного майна, як то передбачено умовами укладеного договору застави майна.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року у справі № 649/347/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ПАТ «Великолепетиський маслозавод», про повернення безпідставно утримуваного майна встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 , у володінні або на зберіганні у банка воно не знаходиться.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 вересня 2018 року у справі № 649/857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк» про відшкодування збитків, заподіяних йому у зв`язку з незбереженням спірного майна встановлено наступні обставини:

02 березня 2005 року між АБ «Приватінвест», правонаступником якого є ВАТ «Морський транспортний банк», а в подальшому - ПАТ «МарфінБанк» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод» був укладений кредитний договір на строк до 01 березня 2006 року;

в забезпечення виконання зобов`язань по зазначеному кредитному договору 05 березня 2005 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір застави майна № 03/132-3, за умовами якого позивач передав у заставу банку належне йому на праві власності майно вартістю 1 073 180 грн, до складу якого за переліком входить спірне майно;

10 квітня 2006 року Великолепетиським районним судом Херсонської області в межах розгляду цивільної справи за позовом ВАТ «Морський Транспортний Банк» в особі філії ВАТ «Морський Транспортний Банк» в м. Херсоні до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом було постановлено ухвалу про забезпечення зазначеного позову та накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме: холодильний агрегат МВТ-20; машина холодильна MBB 20-2-0 з трьома повітроохолоджувачами; машина холодильна MBB 9-2-0 з двома повітроохолоджувачами; машина холодильна MBB 9; машина холодильна МВТ-35 для охолодження молока; охолоджувач AI OOJI-5; повітряний компресор ПКС; машина холодильна BP IM ; котел Е1/9; установка хімводоочистки; вакуум-упаковочна машина ВМ-14 для упаковки сирних голівок ; апарат фасовки масла АРМ ; парафінер Г6 ОПЧ-А; прес для сирів Е8 ОПД-24; пастеризаційно-охолоджувальна установка ОЮІЮ; насос для сирного зерна А9 КНА ; насос молочний Г2 ОПБ; насос молочний Г2 ОПД; пастеризаційно-охолоджувальна установка OKJI-5; сироватновідділювач JI5-OC; лінія по виробництву казеїну ВС-150; маслообразователь ТІ ОМ-2Т; насос гвинтовий П8 ОНД; заквасочні установки РЗО-ЗУ-35; сепаратор для високо жирних сливок Ж5 ОС 2Д 500; пастеризатор П80МФ-3; ванни сиродільні Д7ОСА 2500;

14 квітня 2006 року державним виконавцем ВДВС Великолепетиського РУЮ Херсонської області, при примусовому виконанні ухвали Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2006 року, складено акт, в якому зазначено, що описане та арештоване майно прийняв на відповідальне зберігання представник стягувача ВАТ «МТБ» в Херсоні ОСОБА_3 ;

21 вересня 2006 року між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк») та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про переведення боргу та відступлення права вимоги, відповідно до умов якого остання приймає на себе фінансові зобов`язання за кредитним договором № 03/132-К від 02 березня 2005 року, укладеним між АБ «Приватінвест» в особі Херсонської філії АБ «Приватінвест», правонаступником якого є ПАТ «МарфінБанк» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод»; в цей же день вказані особи уклали договір відступлення прав за договором застави, за умовами якого ПАТ «МарфінБанк» передав ФОП ОСОБА_11 права заставодержателя за укладеним з ОСОБА_1 договором від 05 березня 2005 року. У подальшому рішенням господарського суду Херсонської області від 21 вересня 2010 року у справі № 14/202-ПД-09, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2010 року, укладена між банком та ОСОБА_2 угода про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року визнана недійсною;

у період часу, коли угода щодо відступлення права вимоги була чинною, а саме 21 вересня 2006 року за актом прийому - передачі ВАТ «Морський транспортний Банк», як цедент, передав, а ФОП ОСОБА_2 , як цесіонарій, прийнала відповідно до умов договору про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року заставне майно;

24 листопада 2008 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі № 2-1012/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та витребування майна із чужого незаконного володіння ухвалено рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на спірне майно та зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 зазначене майно. Рішення суду набрало законної сили 25 лютого 2009 року після його перегляду в апеляційному порядку. Цим же рішенням встановлено, що спірне майно, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05 листопада 2009 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 6-245/09, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 січня 2010 року, змінено порядок і спосіб виконання зазначеного вище рішення, а саме вирішено примусово вилучити у ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 спірне майно;

відповідно до інформації начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 22 листопада 2017 року, наданого позивачем під час апеляційного розгляду справи, виконавче провадження по виконанню вищезазначеного рішення завершено 16 жовтня 2010 року на підставі пункту 7 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із визнанням боржника банкрутом;

ухвалою господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року у справі № 21/19/10зобов`язано ліквідатора ПП Паришевої Т.С. виключити з ліквідаційної маси банкрута приватного підприємця ОСОБА_2 майно, право власності на яке рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року визнано за ОСОБА_1 ;

ухвалою господарського суду Запорізької області від 18 червня 2012 року у справі № 21/19/10 зобов`язано ліквідатора ПП Паришевої Т.С., ВАТ «Великолепетихський маслозавод» та ОСОБА_1 провести звірку наявності майна, що підлягає передачі на виконання ухвали суду від 24 листопада 2011 року;

12 липня 2012 року у ході проведення звірки комісією встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є 6 одиниць, які знаходяться під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві;

рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2013 року (провадження № 22-ц/791/2770/2013) у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МарфінБанк», треті особи: приватне акціонерне товариство «Великолепетиський маслозавод», ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, встановлено, що заставне майно ФОП ОСОБА_2 банку не передала, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «МарфінБанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди було відмовлено.

Залишаючи без змін рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року Верховний Суд зазначив, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні шкоди, а саме причинно-наслідкового зв`язку між діями банку та завданими збитками з урахуванням судових рішень у справі № 2-1012/08 щодо зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 спірне майно.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ Банк», ОСОБА_2 , покладаючи на них солідарну відповідальність за завдану шкоду майну позивача, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно перебувало саме у володінні відповідача ОСОБА_2 , банк на підставі акта опису й арешту майна від 14 квітня 2006 року, складеного державним виконавцем, яким підтверджено обов`язок банку бути відповідальним за зберігання майна, не повідомив ФОП ОСОБА_2 про наявний арешт майна, чим також допустив порушення умов договору про відступлення прав за договором застави.

Проте такого висновку суд дійшов не врахувавши, що зазначеними вище судовим рішеннями встановлено такі обставини:

зобов`язання по поверненню ОСОБА_1 спірного майна несе ОСОБА_2 ;

після визнання рішенням господарського суду Херсонської області від 21 вересня 2010 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2010 року, укладеної між банком та ФОП ОСОБА_2 угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року , заставне майно ФОП ОСОБА_2 банку не передала;

спірне майно перебувало у ОСОБА_2 , у володінні або на зберіганні у банка воно не знаходилось.

Вказані обставини є преюдиційними для даної справи, оскільки встановлюють обставини щодо особи у якій перебувало спірне майно та на яку саме був покладений судом обов`язок повернути це майно власнику, яке в той же час у володінні або на зберіганні у банка спірне майно не знаходилось.

Укладення банком, під час перебування спірного майна під арештом, накладеним у забезпечення позову банка про стягнення заборгованості за кредитним договором не перебуває у причинному зв`язку із втратою спірного майна особою у фактичному володінні якої воно перебувало.

Враховуючи, що для покладення відповідальності за завдану шкоду необхідна сукупність підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину, відсутність хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

А отже підстави для покладення на ПАТ «МТБ Банк» цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну майну позивача відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для покладення цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну позивачу на ОСОБА_2 , оскільки в її діях наявна сукупність всіх підстав необхідних для покладення відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 щодо необізнаності про перебування спірного майна під арештом, висновків суду в цій частині не спростовують, оскільки, як вже зазначалось вище, саме на нею був покладений обов`язок рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року повернути позивачу спірне майно, яке нею не було виконано.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди суд першої інстанції виходив з того, наданий позивачем звіту з оцінки майна №Од 1/04 є неналежним доказом, оскільки не відповідає вимогам Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

Відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема : визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється, згідно частини першої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до частин п`ятої шостої цієї ж статті положення (національні стандарти) оцінки майна визначають випадки застосування оцінювачами методичних підходів оцінки ринкової вартості майна та випадки і обмеження щодо застосування методичних підходів до визначення неринкових видів вартості майна. При цьому, якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна (частина 3 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні») .

Національний стандарт N 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна(пункт 1 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав").

Оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або не ринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна. Вибір бази оцінки залежить від мети, з якою проводиться оцінка майна, його особливостей, а також нормативних вимог(пункт 11 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав").

Таким чином, на процедуру проведення оцінки має вплив не тільки вид самого майна, але й мета, з якою проводиться визначення вартості. Згідно законодавства будь-яка незалежна оцінка має мету, яка обов`язково вказується у висновках про вартість, крім того, звіт про оцінку може бути використаний виключно з цією метою

Наданий позивачем суду Звіт з оцінки майна № Од 1/04 від 15 квітня 2020 року зроблений для визначення ринкової вартості виробничого обладнання в кількості 27 найменувань з урахуванням монтажу та пуско-наладочних робіт з метою вирішення питання про придбання. При цьому вказаний звіт містить лише висновок про вартість майна , узгодження результатів (розділ 11 Звіту) та сертифікат суб`єкта оціночної діяльності.

В порушення вимог пункту 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" вказаний звіт не містить опису об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; переліку нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; переліку обмежень щодо застосування результатів оцінки; викладення усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опису та аналізу зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; викладення змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, чи інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий позивачем звіт на підтвердження розміру заподіяної йому шкоди не можна вважати належним та допустимим доказом.

Жодна зі сторін клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості спірного майна не заявляла.

Матеріали справи не містять жодних відомостей на підтвердження відсутності спірного майна у ОСОБА_2 повністю або частково, його стан та вартість, в судові засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, остання не з`явилась, що унеможливлює перевірити вказані обставини, а тому колегія суддів, враховує відомості, що містяться в акті звірки наявності майна що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та підлягає передачі ОСОБА_1 на виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року в справі № 21/19/10, складеного 12 липня 2012 року комісією у складі представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ліквідатора ПП ОСОБА_2 ОСОБА_5 , незалежного спеціаліста ОСОБА_12 , представника ОСОБА_1 - Тригуб, яким встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які є розукомплектованими.

Судом встановлено, що ринкова вартість втраченого майна, станом на час укладення 05 березня 2005 року ОСОБА_1 договору застави майна №03/132-3з складала 1073180,00 грн.

Визначаючи розмір завданих позивачу збитків у сумі 6 235 175,80 грн виходячи із вартості втраченого позивачем майна на час розгляду справи з урахуванням індексації цін, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 такі вимоги не заявляв.

Оскільки належних та допустимих доказів ринкової вартості спірного майна на час вирішення цієї справи позивачем суду не надано., колегія суддів дійшла висновку, що відшкодуванню підлягають збитки у розмірі 1073180,00 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на надану оцінку висновків суду першої інстанції апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» слід задовольнити частково. Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» про стягнення збитків задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків 1 073 180,00 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Керуючись статтями 367,368, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків 1 073 180,00 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2025 року

Головуючий: Л.А. Приходько

Судді: В. О. Бездрабко

С. В. Радченко