ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 644/6010/24

провадження № 22-ц/818/4194/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю: секретаря судового засідання Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 27 травня 2025 року у складі судді Сітало А.К.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання за позивачами права власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 червня 2006 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради №7-06-272618, власниками квартири АДРЕСА_1 стали - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Чоловік позивача ОСОБА_1 та батько позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день його смерті позивачі та відповідач були зареєстровані та фактично проживали разом з ним, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 . При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки ними не надано оригіналу правовстановлюючого документу. Після смерті ОСОБА_5 залишилось три спадкоємця - позивачі та відповідач. Оскільки ОСОБА_5 мав право на частину спірної квартири, тому відповідно кожний із його спадкоємців має право отримати 1/12 частину квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.05.2024 року по справі №644/9665/21 встановлено, що спадкодавцю за життя належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , а тому ОСОБА_3 , як і кожен зі спадкоємців першої черги відповідно має право отримати по 1/12 частини спірної квартири в порядку спадкування. Даним рішенням визнано за відповідачем ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, відповідно до вимог діючого законодавства та норм цивільного права, позивачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 і мають право отримати спадкове майно у вигляді 1/12 частини кожен.

Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 27 травня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним з них на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення обґрунтовано тим, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину, але не можуть отримати свідоцтво право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що документи підтверджуючі право власності на дане нерухоме майно не надані. Тому порушене право позивачів підлягає захисту.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим що представник позивачів не підтвердила належним чином свої повноваження, що є підставою для залишення позову без розгляду. Також, судом взято до уваги недопустимі докази та зроблено помилковий висновок про доведеність позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 та батько позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04.09.2019 року було складено актовий запис про смерть №12803. Родинний зв`язок позивачів з померлим підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Липецькою сільрадою Харківського району 23.02.1974 року, актовий запис №9 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Палацом новонароджених м. Харкова 16.10.1985 року, актовий запис №9467.

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 червня 2006 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради за р.№ 7-06-272618, в спільній сумісній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_1 .

Отже, частки ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та складають по 1/4.

Спадкоємцями ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_1 та його сини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ..

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.05.2024 року по справі №644/9665/21 встановлено, що спадкодавцю за життя належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . Даним рішенням визнано за відповідачем ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кішкіної О.О. від 04.03.2021 року №52/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 .

Із даної постанови вбачається, що позивачі, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 фактично, мешкаючи разом на дату смерті спадкодавця. Проживання позивачів разом із спадкодавцем на дату смерті підтверджується довідкою про склад сім`ї.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст.370 ЦК України, частки всіх учасників у праві спільної сумісної власності в результаті приватизації є рівними.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти спадщину.

Статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що коли спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК Українки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачі надали суд належні та допустимі докази на підтвердження того, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (чоловік ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 ) ( а.с. 34), ОСОБА_1 ( дружина спадкодавця ) та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ( сини спадкодавця ) є спадкоємцями за законом першої черги ( а.с. 31 - 33, 36).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кішкіної О.О. від 04.03.2021 року №52/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 . За змістом зазначеної постанови позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 оскільки мешкали разом з ним на час смерті спадкодавця, що підтверджується даними довідки про склад сім`ї. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з не наданням заявниками документів підтверджуючих право власності на нерухоме майно ( а.с. 21, 24).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.05.2024 року по справі №644/9665/21 встановлено, що спадкодавцю за життя належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . Даним рішенням визнано за відповідачем ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даними довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та даними паспортів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується, що в квартирі АДРЕСА_1 на час смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а.с. 38).

Надані позивачами докази свідчать, що позивачі як спадкоємці померлого ОСОБА_5 набули в порядку спадкування за законом в рівних частках право власності на належну йому частину квартири АДРЕСА_1 .

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на відсутність належних повноважень представника спростовуються наявними у матеріалах справи ордерами, оскільки відповідно до функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи у випадку, коли для документу, що підтверджує повноваження представника в розумінні процесуального законодавства, достатня наявність одного підпису уповноваженої особи та цей документ видається у формі довіреності, суд може розглядати довіреність, сформовану засобами Електронного суду, у якості документа, який підтверджує повноваження представника.

У інших випадках, коли відповідно до законодавства документ, що підтверджує повноваження представника, повинен створюватися у вигляді іншого документу (не довіреність) чи має містити додаткові підписи/реквізити, то в такому разі до суду необхідно подавати передбачений процесуальним законодавством документ, що підтверджує повноваження представника. Такі документи необхідно окремо завантажувати в якості додатків до сформованих засобами Електронного суду заяв.

Оскільки ОСОБА_4 окремо завантажено ордери в якості додатків до сформованих засобами Електронного суду заяв, доводи апеляційної скарги судовою колегією не приймаються.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апелянта не є суттєвими та висновків суду не спростовують.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 27 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П. Пилипчук