У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу, у якій просить видати судовий наказ яким стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку або (200 євро доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ. Чітке формулювання вимоги є запорукою зрозумілості рішення, виключення ймовірності його неправильного виконання, тобто однакового тлумачення висновків суду як для сторін, так і для державного виконавця. За загальним правилом, вимоги не можуть бути викладені альтернативно.

Так, за змістом п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Разом з тим, як вбачається з прохальної частини заяви про видачу судового наказу, заявник просить видати судовий наказ яким стягнути аліменти у розмірі частки заробітку або (200 євро доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 161 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відтак, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 161, 165, 166, 167, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів у порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова