Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/8360/25
номер провадження 2/215/3568/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді - Дудікова А.В.

при секретарі - Болдирєвій А.О.

за участю:

представника відповідача

в режимі відеоконференції - Рабко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 215/8360/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,

встановив

Описова частина

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, в якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 520 000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 04.01.1996 по 19.09.2002 працював машиністом бульдозера у гірничому цеху № 1 Тернівського рудоуправління Першотравневого кар`єру ПАТ «ПівнГЗК» у шкідливих умовах праці, а також з 19.09.2002 по 31.01.2013 в умовах впливу шкідливих факторів працював машиністом бульдозера у ПрАТ «Північний ГЗК».

02.07.2025 висновком ВП «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» йому встановлено два професійні захворювання: - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладнений гіпертонічною хворобою другої стадії, з частини акроангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з синдромом полірадикулонейропатії на шийному (С6, С7) та попереково-крижовому (L5, S1) рівнях з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні ретроспондилолістезу тіла L3, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових R 1 ст (ПФ першого ступеня) та колінних суглобів R 1 (ПФ другого ступеня); - хронічний бронхіт (пиловий) першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня.

Відповідно до Акта розслідування причин виникнення професійного захворювання від 31.07.2025, професійні захворювання у ОСОБА_1 виникли через те що, працюючи в кар`єрі гірничозбагачувального комбінату машиністом бульдозера (у кар`єрі), виконував роботи з керування бульдозером під час переміщення і розрівнювання гірничої маси, ґрунту. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації технологічного транспорту в кар`єрі, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів виробничої загальної вібрації та пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Також, зазнавав впливу аналогічних шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, працюючи: 04.01.1996 19.09.2002 машиніст бульдозера (у кар`єрі) Прат «ПівнГЗК».

Згідно із витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 125/25/1765/В від 09.10.2025, ОСОБА_1 первинно з 31.07.2025 по 01.11.2026 встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких: 55% по вібр. хв.; 10% по хронічний (пиловий) бронхіт.

У зв`язку з захворюванням змінився образ і якість життя, через погіршення стану здоров`я він позбавлений можливості повноцінно реалізовувати свої звички та бажання, вести звичний спосіб життя. У повсякденному житті постійно відчуває підвищену втому, задишку, хрипи під час видиху, має утруднене дихання. Часто виникає відчуття задухи, і на цьому тлі у нього з`явилися панічні атаки. Внаслідок захворювань постійно відчуває болі та дискомфорт, що позбавляє його можливості активно працювати, займатися домашніми справами та улюбленими заняттями. Наявність зазначених негативних проявів свідчить про постійні фізичні страждання, необхідність регулярного лікування та медичного нагляду. Він не може в повній мірі реалізовувати свої життєві звички та бажання, що істотно знижує якість його життя та позбавляє тих життєвих благ, які він мав до моменту виникнення професійного захворювання і втрати працездатності. Тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінне життя, обмежує коло спілкування, впливає на його психологічне самопочуття. Постійно відчуває душевний дискомфорт, порушення внутрішньої рівноваги, розпач, тривогу, дратівливість, страх. Такі страждання негативно позначаються не лише на його фізичному та психологічному стані, а й на сімейному житті. Він не може приділяти достатньої уваги дружині, дітям та онукам, як це робив раніше. Крім того, через втрату працездатності він втратив можливість матеріально забезпечувати себе та сім`ю на належному рівні, що також викликає моральні страждання Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані.

Вважає, що з вини Товариства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому, просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 520 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів.

Ухвалою суду від 22.10.2025 справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.11.2025.

31.10.2025 представник відповідача, адвокат Рабко Т.О. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направила до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Також, 31.10.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Рабко Т.О на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 31.07.2025 період роботи позивача під впливом шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на підприємстві відповідача складає 6 років 8 місяців (04.01.1996 по 19.09.2002).

Згідно із п. 117 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві за результатами розслідування комісія складає акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 згідно з додатком 21. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини та причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), заходи щодо запобігання розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння) та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства. Слід відзначити, що відповідач не брав участі у розслідуванні обставин виникнення професійного захворювання. Позивач звільнився з підприємства відповідача 31.01.2013 за угодою сторін, а не за станом здоров`я. Зазначене свідчить, що умови роботи на підприємстві відповідача були прийняті для позивача та не нанесли жодної шкоди. Після звільнення позивач реалізував своє право на працю та працевлаштувався до ПРАТ «ЦГЗК». При працевлаштуванні до ПРАТ «ЦГЗК» відповідно до вимог ст. 169 КЗпП України та ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» позивач повинен був проходити обов`язковий медичний огляд. Виходячи із матеріалів справи, позивач був допущенний до роботи у шкідливих умовах на ПРАТ «ЦГЗК» та пропрацював в таких умовах 10 років 5 місяців. Також слід звернути увагу, що позивач звільнився з ПРАТ «ЦГЗК» у зв`язку із виходом на пенсію, а не за станом здоров`я.

Позивач мав можливість реалізувати своє право на вільний вибір виду діяльності, шляхом працевлаштування на іншій роботі з умовами праці, що не пов`язаній із впливом на його організм шкідливих виробничих факторів.

Однак, після звільнення з підприємства відповідача позивач працевлаштувався на робоче місце іншого роботодавця (ПРАТ «ЦГЗК») зі шкідливими умовами.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії закладу охорони здоров`я, що має право встановлювати остаточний діагноз хронічних професійних захворювань, про наявність, (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 02.07.2025р. протокол №26/362 в анамнезі хвороби зазначено, що захворів Позивач у грудні 2019 року, тобто майже через 7 років після звільнення з ПРАТ «ПІВНГЗК».

З урахуванням зазначеного, відповідач у відносинах з позивачем діяв правомірно, добросовісно, що виключає підстави для відшкодування моральної шкоди.

Також зазначається, що позивач набувши право пільговий стаж для подальшого оформлення пенсії згідно визначеної норми пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» все одно продовжив довгий час працювати у шкідливих умовах, вважаємо свідчить про відсутність нанесення позивачу моральної шкоди умовами праці, що існували на підприємстві відповідача. Факт отримання пенсії позивачем спростовує його доводи у позовній заяві щодо можливості отримувати грошові кошти для матеріального забезпечення свої потреб.

Просила врахувати, що позивачем заявлено аналогічні позовні вимоги до іншого роботодавця (ПРАТ «ЦГЗК») справа № 212/12201/25. Зазначена інформація отримана із сайту Судова влада України.

Що стосується доводів позивача, щодо виникнення певних незручностей для його родини через отримане ним професійне захворювання, то зазначене не підтверджено жодним доказом по справі. Більше того, матеріали справи взагалі не містять належних та допустим доказів про склад сім`ї позивача. При аналізі сайту Судова влада України та Єдиний державний реєстр судових рішень була виявлена постанова Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.07.2025р. по справі № 215/4712/25 щодо вчинення Позивачем адміністративного правопорушення 31.05.2025 в стані алкогольного сп`яніння відносно своєї дружини, а саме насильство в сім`ї психологічного характеру, ображав грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. (роздруківки додаються) Зазаначено, що вживання Позивачем алкоголю може негативно впливати на перебіг вібраційної хвороби, посилюючи ушкодження нервової та м`язової тканини. Це може проявляється онімінням, поколюванням, м`язовою слабкістю, судомами, порушенням координації та концентрації. Алкоголь може спричиняти спазм судин і погіршує мікроциркуляцію, що підсилює біль і чутливі розлади. У хворих на хронічний бронхіт алкоголь знижує місцевий імунітет, порушує очищення бронхів і підвищує ризик загострень. У сукупності це призводить до погіршення стану здоров`я та зниження працездатності, тому вживання алкоголю таким пацієнтам протипоказане.

Відповідач вважає, що сума вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, є значно завищеною.

За загальним принципом відшкодування шкоди (в тому числі і моральної) розмір відшкодування шкоди має бути не більшим за достатній для розумного задоволення вимог заявника і не має призводити до його навіть неістотного збагачення.

Важає, що медичний висновок про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Висновком медичних органів як підстави для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи, або медичноконсультаційної або медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого. Також вважає, що позивачем не надано висновків лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, які б начебто виникли у нього в результаті професійного захворювання. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують психологічний стан позивача, а тому розмір моральної шкоди, що заявлений до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, що не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.

При вирішенні даного спору необхідно враховувати відсутність протиправної поведінки відповідача, відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та моральною шкодою (положення ст. 1193 ЦК України щодо урахування вини потерпілого).

Додатково просила врахувати вплив зовнішніх факторів, що суттєво впливає та погіршує фінансовий стан відповідача. Серед таких чинників є влучання ракети 08.07.2024 в адмінбудівлю ПРАТ «ПІВНГЗК», що призвело до пошкоджено холу їдальні заводоуправління та було вибито вікна. Крім того, під час зазначеної події загинуло 10 людей і поранено понад 30 осіб.

З урахуванням наведених аргументів, відповідач вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 520 000 гривень не відповідає вимогам розумності та справедливості, а сама вимога до відповідача про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Також зазначає, що в разі, якщо суд дійде висновку про необхідність стягнення моральної шкоди, при стягненні цієї суми не потрібно зазначати про стягнення податків, так як питання щодо оподаткування стягнутих сум повинно вирішуватись не судовим рішенням, а відповідно до норм податкового законодавства України, чинного на момент виконання рішення суду, тобто на час отримання доходу. Зазначений висновок підтверджується численними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, роз`ясненнями Державної податкової служби України.

У зв`язку з вищезазначеним представник відповідача просив розглянути справу з урахуванням відзиву на позовну заяву та відмовити у задоволенні позову повністю.

12.11.2025 на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій останній просить проводити розгляд справи за його відсутності.

18.11.2025 розгляд справи відкладено на 02.12.2025 у зв`язку з виникненням технічних проблем, що не уможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позивача у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Рабко Т.О. у судовому засіданні просила у задоволені позову відмовити, з підстав та доводів викладених у відзиві на позовну заяву, поданому до суду.

Мотивувальна частина

Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права

Беручи до уваги те, що позивач використав надане йому ч. 3 ст. 211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.01.1996 по 31.01.2013 працював машиністом бульдозера у ПрАТ «Північний ГЗК» (а.с. 12-16, 29-36).

У п. 13 Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 31.07.2025 вказано, що згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі у нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.12.2023 №ПС/1/26657-23, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, умови праці машиніста бульдозера (в кар`єрі) ГТЦ № 1 ПРАТ «ЦГЗК» ОСОБА_1 відносяться: - по вмісту аерозолів фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; - по рівню вібрації загальної до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». Загальна оцінка до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі» (а.с. 14).

Згідно з п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 31.07.2025 ОСОБА_1 встановлено діагноз: - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладнений гіпертонічною хворобою другої стадії, з частини акроангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з синдромом полірадикулонейропатії на шийному (С6, С7) та попереково-крижовому (L5, S1) рівнях з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні ретроспондилолістезу тіла L3, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових R 1 ст (ПФ першого ступеня) та колінних суглобів R 1 (ПФ другого ступеня); - хронічний бронхіт (пиловий) першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня, що також підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» від 02.07.2025, випискою із медичної карти №362 (а.с12-16, 21-24, 25-28).

Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 31.07.2025, ОСОБА_1 працюючи в кар`єрі гірничозбагачувального комбінату машиністом бульдозера (у кар`єрі), виконував роботи з керування бульдозером під час переміщення і розрівнювання гірничої маси, ґрунту. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації технологічного транспорту в кар`єрі, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів виробничої загальної вібрації та пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Також, зазнавав впливу аналогічних шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, працюючи: 04.01.1996 19.09.2002 машиніст бульдозера (у кар`єрі) Прат «ПівнГЗК».

Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є вібрація загальна транспортна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 2 дБ перевищував допустимий рівень та складав 67 дБ при гранично допустимому 65 дБ та еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 4 дБ перевищував допустимий рівень та складав 111 дБ при гранично допустимому 107 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмістом пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму концентрацію в 2,1-2,3 рази і складала 4,2-4,6 мг/м3 при гранично допустимій концентрації 2,0 мг/м3 відповідно до вимог «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.07.2024 № 1192.

У медичному висновку лікарсько-експертної комісії ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» від 02.07.2025 вказано, що згідно інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_1 , машиніста бульдозера ГТЦ № 1 ПрАТ «Центральний ГЗК», підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці від 26.12.2023 №ПС/1/26657-23 стаж роботи в умовах впливу шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу на робочих місцях складає 27 років 6 місяців та включає період роботи: - машиністом бульдозера ГТЦ Тернівського РУ, Першотравневого кар`єру ПАТ «Північний ГЗК» 17 років, а саме: 04.01.1996 по 31.01.2013; - машиністом бульдозера ГТЦ № 1 ПрАТ «Центральний ГЗК» 10 років 5 місяців, а саме: 29.03.2013 по 19.09.2023. Під час трудової діяльності підпадав під вплив: 1. пилу фіброгенної дії у концентрації 4.2-4.9 мг/м3 при ГДК=2.0 мг/м3, 80.0-96.4 % часу зміни, 3 клас 2 ступеня «шкідливі»; 2. рівнів шуму 86-92 дбА при ГДР=80 дбА, 3 клас 2 ступеня «шкідливі»; 3. рівнів загальної вібрації 111 дб при ГДР=107 дб, 3 клас 2 ступеня «шкідливі» (машиніст бульдозера «Північний ГЗК», 04.01.1996 по 19.09.2002, 6 років 8 місяців), 121 дб при ГДР=116 дб, 3 клас 2 ступеня, «шкідливі» (машиніст бульдозера «Північний ГЗК» 19.09.2023 по 31.01.2013, 10 років 4 місяці), 67 дб при ГДР=65 дб, 3 клас 1 ступеня, «шкідливі» (машиніст бульдозера «Центральний ГЗК» 10 років 5 місяців); 4. важкості праці, 3 клас 2 ступеня «шкідливі» маса вантажу 36 кг при нормі 30 кг (машиніст бульдозера «Північний ГЗК», 04.01.1996 по 19.09.2002 6 років 8 місяців) робоча поза незручна 30.0-55.2 % зміни (а.с. 22).

Як випливає з витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 125/25/1765/В, дата прийняття рішення 09.10.2025 номер рішення 125/25/1765/Р, ОСОБА_1 з 09.10.2025 по 01.11.2026 встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності з 31.07.2025, з яких: 55% по вібраційна хвороба; 10% по хронічний (пиловий) бронхіт. Протипоказана важка фізична праця, тривала хода, переохолодження (а.с.17-20).

ОСОБА_1 неодноразово проходив обстеження та знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується випискою із медичної карти (а.с.25-28).

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акта розслідування хронічного професійного захворювання, встановлено два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у тому числі у ПрАТ «ПівнГЗК», встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою.

Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК», а саме 17 років, зокрема в умовах впливу шкідливих факторів понад шість років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушують його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 65% та третю групу інвалідності, дата повторного оцінювання 01.11.2026, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, зміну способу життя позивача та його якість, постійне відчуття підвищеної втоми, задишку, хрипи під час видиху, утруднене дихання, постійний біль та дискомфорт. Також, суд враховує період роботи ОСОБА_1 машиністом бульдозера (у кар`єрі) ГТЦ №1 ПрАТ «ЦГЗК».

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнає порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку.

Окрім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача під впливом шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу лише 6 років 8 місяців, оскільки вищезазначене спростовується письмовими матеріалами справи дослідженими судом.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 198 400 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Також, суд зазначає, що задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, визначає суму без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого на підставі закону виступає роботодавець, тому суд, задовольняючи вимоги про стягнення зазначених сум на користь особи, визначає такі суми без утримання податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 7 жовтня 2020 року по справі № 523/14396/19.

Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Висновки за результатом розгляду позовної заяви

З урахуванням вищевикладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. Стягнути з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 198 400 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Щодо судових витрат

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 984 грн згідно до приписів Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст. 43 Конституції України, ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 198 400 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні на користь держави.

В задоволені решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, Тернівський район.

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2025 року.

Суддя