ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/684/25

Провадження № 22-ц/820/2516/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 677/684/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» яка подана його представником адвокатом Омельченком Євгеном Володимировичем на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року у складі судді Шовкуна В.О. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року АТ «А-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ABH0CT04358725 від 06.04.2024 року у розмірі 57962,58 грн, яка складається: 30 000 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25274,41 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 2688,17 грн - загальний залишок заборгованості за пенею.

На підтримання заявлених позовних вимог банк посилався, що 06.04.2024 року ОСОБА_1 будучи клієнтом банку уклав з АТ «Акцент-Банк» кредитний договір ABH0CT04358725, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 30 000 грн, строком на 36 місяців, до 05.04.2027 року, зі сплатою процентів у розмірі 85 % щорічно та комісії в розмірі 0 грн.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. відповідач своїх зобов`язань не виконав, тому станом на 15.04.2025 року має заборгованість в розмірі 57 962,58 грн, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за договором № АВН0СТ04358725 від 06.04.2024 року, станом на 15.04.2025 року за тілом кредиту в розмірі 30000 грн., за процентами в розмірі 25274,41 грн., а всього 55274,41 грн та судовий збір в розмірі 2310,00 грн, в іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням в частині відмови у стягненні пені, АТ «Акцент-Банк», через свого представника адвоката - Омельченка Є.В., подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду в частині відмови у стягненні пені незаконним та прийнятим з порушенням матеріальних норм права, при цьому зазначає, що відмова в стягненні пені за кредитним договором, не відповідає діючому законодавству. Стверджує, що при відмові у стягненні пені суд посилається на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, однак, Цивільний Кодекс України в даному питанні є не спеціальною, а загальною нормою законодавства, тому і не підлягав застосуванню. Оскільки спеціальною нормою є Закон України «Про споживче кредитування». Апелянт зазначає, що неустойка не застосовується до кредитів, які були укладені до 24 січня 2024 року оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2024 року + 30 днів, тобто до 23.01.2024 року, а з 24 січня 2024 року така заборона вже відсутня.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами учасниками у справі не оскаржується, а отже апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 06.04.2024 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № АВН0СТ04358725 в електронній формі із накладенням електронного підпису за допомогою відкритого ключа, шляхом підписання заяви про надання послуги «Швидка готівка».

За умовами договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 30000 грн. строком на 36 місяців з 06.04.2024 року по 05.04.2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 85% річних. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 84594,98 грн.

Відповідно до п. 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 18.06.2024 року, передбачено, що у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надало суду першої інстанції: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 15.01.2024 року; заяву від 15.01.2024 року про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою, паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка»; Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ04358725 від 06.04.2024 року, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит; меморіальний ордер № TR.36141512.31141.65455 від 06.04.2024 року, виписку по кредиту від 15.04.2025; та розрахунок заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ04358725 від 06.04.2024 року, станом на 15.04.2025 року, заборгованість становить 57962,58 грн, яка складається: 30 000 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25274,41 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 2688,17 грн - загальний залишок заборгованості за пенею.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, звільнено позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору № АВН0СТ04358725 від 06.04.2024 року, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які суд першої інстанції правильно застосував при вирішенні спору.

Доводи апеляційної скарги, зазначених висновків суду не спростовують, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерного Товариства «Акцент-Банк», яка подана його преставником адвокатом Омельченком Євгеном Володимировичем залишити без задоволення.

Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова