Провадження №2-о/463/349/25
УХВАЛА

16 грудня 2025 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся із заявою продовження строку дії рішення про визнання дії рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 року №463/3826/16ц про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його ОСОБА_1 опікуном.

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_3 , Личаківського районного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 року, суддею Леньо С.І. заяву ОСОБА_1 , подання Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Рясне, Яворівського району Львівської області, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 та встановити над нею опіку. Призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Автоматизованою системою документообігу суду мене визначено суддею у справі № 463/12030/25 (провадження № 2/463/349/25) у справі за клопотанням ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення про визнання дії рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 року №463/3826/16ц про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його ОСОБА_1 опікуном.

Як вбачається з щорічної моєї декларації, а саме з розділу 2.2 «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» ОСОБА_4 є особою з якою я спільно проживаю, і перебуваю у цивільному шлюбі.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частина 1, 2, 9 статті 40 ЦПК України визначає, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Стаття 63 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" регламентує, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону.

Відповідно до п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В зв`язку з даними обставинами, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України вважаю за необхідне заявити самовідвід.

постановив:

заяву судді Нора Н.В. про самовідвід у розгляді цивільної справи заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною задоволити.

Відвести суддю Личаківського районного суду м. Львова Нора Н.В. від розгляду цивільної справи №463/12030/25 (провадження № 2/463/349/25).

Передати дану справу для повторного розподілу між суддями Личаківського районного суду м. Львова області в порядку, передбаченому ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Нор Н.В.