Провадження №2/592/2353/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І. М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г. Г., представника позивача Гакаля Р.М., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, і свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 11 вересня 2018 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 400 000 грн. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У процесі користування рахунком 05 жовтня 2022 року відповідачкою підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на підставі якої отримано кредитну картку - 007410 строк дії - 09/19 тип - MasterCard World Elite, та погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Після спливу строку дії першої картки відповідачкою для можливості користування рахунком додатково отримана кредитна картка номер - НОМЕР_1 строк дії - 09/22 тип - MasterCard World Elite. З 05 жовтня 2022 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з п. 1.3 у розмірі 36,0%. За погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 59 421,17 грн. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та збройно агресії російської федерації банк у березні 2022 року скасував відсоткову ставку за березень 2022, а з квітня 2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов договору виникла заборгованість, станом на 19 травня 2025 року, у загальному розмірі 343 930,43 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 284 509,26 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 59 421,17 грн., яку позивач разом судовими витратами просить стягнути з відповідачки.

Ухвалою суду від 25.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

У відзиві на позов представник відповідачки адвокат Щербак С.В. заперечувала щодо позовних вимог, посилаючись на те, що в підписаній ОСОБА_3 анкеті-заяві відсутні відомості щодо розміру кредиту та умов кредитування. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи нею не визнається та не містить її підпису, тому його не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 11 вересня 2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже і відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а фактично отримані та використані нею кошти, в добровільному порядку, повернуті позивачу в повному обсязі. Звертала увагу на те, що при зверненні до суду позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість саме за кредитним договором № б/н від 11 вересня 2018 року, а надана суду заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05 жовтня 2022 року є окремим кредитним договором умови якого не поширюються на правовідносини, які виникли на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11 вересня 2018 року. Вважала, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05 жовтня 2022 року не є належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України. У висновку, просила в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Представник позивача у відповіді на відзив посилався на те, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Правила та умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком та його клієнтам. Відповідно клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

У судовому засіданні представник позивача Гакаль Р.В. підтримав поданий позов із зазначених в ньому підстав, просив його задовольнити та стягнути також з відповідача судові витрати.

Представник відповідачки адвокат Щербак С.В. у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і доводи, викладені у заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом спору у даній справі є повернення позичальницею грошових коштів саме за кредитним договором № б/н від 11 вересня 2018 року.

Так, ОСОБА_2 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 11 вересня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 відбулось підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

В підписаній ОСОБА_3 анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами була ознайомлена та дала згоду відповідачка, а також відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальниці повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номеру виданої кредитної картки.

Банком не додано до позовної заяви копії примірника Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів у редакції, що діяли на момент підписання анкети-заяви від 11 вересня 2018 року за підписом позичальниці.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним договором, станом на 19 травня 2025 року, становить 343 930,43 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 284 509,26 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 59 421,17 грн..

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі статті 1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 11 вересня 2018 року та приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання заяви та яка розміщена на сайті банку.

Представник відповідачки у судовому засіданні, в свою чергу, посилалася на те, що анкета-заява від 11 вересня 2018 року не містить інформації щодо складових заборгованості у вигляді процентів, а також категорично заперечувала ознайомлення відповідачки із Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Витягом з Умов та Правил, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms, що надані банком на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено і у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У зв`язку з неодноразовою зміною Умов та Правил, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» (www.privatbank.ua), кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Враховуючи, що витяг з Умов та Правил, які містяться у матеріалах справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.09.2018 року шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21 (провадження № 61-13455ск23).

Судом встановлено, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11 вересня 2018 року, що підписана ОСОБА_3 , не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, всупереч положенням ст.ст. 207,1055 ЦК відповідачкою не підписані і не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу на умовах визначеними цими документами.

З наданого Паспорту споживчого кредиту вбачається, що дата надання інформації - 05.09.2019 року. При цьому, інформація зберігає свою чинність та є актуальною до 20.09.2019, тоді як Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.09.2018 року.

Тобто, анкета-заява укладена сторонами до підписання паспорта споживчого кредиту, відтак не підтверджує факт ознайомлення відповідачки з інформацією, що міститься в паспорті під час підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.09.2018 року.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

У подальшому, вказана правова позиція неодноразово була підтверджена і у інших постановах Верховного суду, зокрема: у справі № 336/6542/21 від 13.01.2025 року, справі № 344/3078/23 від 21.02.2024 року.

Що стосується наданої позивачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05 жовтня 2022 року, суд зазначає таке. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку підписана сторонами значно раніше 11 вересня 2018 року, тобто інформація, зазначена у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не відображає істотні умови кредитного договору, що був укладений позичальницею з банком у вересні 2018 року та на підставі якого банком нараховувався борг.

Доказів того, що зазначена Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05 жовтня 2022 року підписана на виконання та в межах укладеного між сторонами згідно анкети-заяви № б/н від 11 вересня 2018 року кредитного договору позивачем не надано.

В умовах Заяви від 05.10.2022 року посилання на поширення її дії на правовідносини, що виникли за договором № б/н від 11.09.2018 року відсутні.

З наданої позивачем копії Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05 жовтня 2022 року неможливо встановити, за яким саме договором визначаються умови за цим документом. Вказана Заява не містить посилання на конкретний договір, на номер картки або рахунку, який обслуговується та має ознаки самостійного договору.

Зокрема, з Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.10.2022 року вбачається, що згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї заяви клієнт приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка» (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Таким чином, Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.10.2022 року є окремим документом умови якого не поширюються на правовідносини, які виникли на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.09.2018 року. Посилання позивача у позові на те, що у процесі користування кредитним рахунком, відповідачка підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.10.2022 року не доводять того, що Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг була підписана в рамках того ж самого договору, що й анкетазаява від 11.09.2018 року. Доказів того, що ці анкети заяви складають один й той самий кредитний договір, а саме договір № б/н від 11.09.2018 - суду не надано.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є стягнення заборгованості саме за кредитним договором № б/н від 11.09.2018 року. Розрахунок заборгованості, що доданий позивачем до позову саме за договором № б/н від 11.09.2018 року.

Отже, жодних належних та допустимих доказів, які свідчили б про ознайомлення відповідачки у письмовій формі з умовами кредитування позивачем не надано.

Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалось нарахування та погашення (списання) процентів не відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 3,1% на місяць (37,20% на рік) та 3,0% (36,00% на рік), як договірних (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Вимоги про стягнення з відповідачки договірних відсотків за користування кредитом не ґрунтується на відповідному письмовому правочині, оскільки, як зазначалося вище, сама Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку від 11 вересня 2018 року таких умов не містить.

Зазначене свідчить про необґрунтованість вимоги позивача в цій частині та спростовує розрахунок заборгованості позивача виконаний ним виходячи з того, що сторонами було письмово погоджено розмір процентів в самому договорі.

Вимоги до відповідачки про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 1048 ЦК України позивачем не пред`явлено, а суд відповідно до статті 13 ЦПК України зобов`язаний дотримуватись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості по відсоткам.

Щодо пред`явленої до стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Тобто, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За твердженням самого позивача, відповідно до виявленого бажання, відповідачці відкрито один рахунок з встановленим кредитним лімітом у вигляді поновлювальної кредитної лінії на якому обліковується вся заборгованість.

Як вбачається з підсумкової частини розрахунку, позивачем самостійно та безпідставно спрямовано кошти відповідачки на погашення заборгованості за договірними відсотками на загальну суму 28 177,54 грн. та на погашення заборгованості по простроченим договірними відсоткам на загальну суму 62 201,78 грн., розмір нарахування яких сторонами письмово погоджений не був.

Проте, сплачені відповідачкою кошти мали бути спрямовані на погашення залишку за тілом кредиту.

Як також вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем, за умови наявності заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), щомісячно, а саме першого календарного дня місяця наступного за звітним, починаючи з 01 червня 2022 року і до 01 квітня 2024 року, погашалися (списувалися) відсотки за рахунок кредита і додавалися до тіла кредита (підтверджується четвертою колонкою розрахунку заборгованості «Відсотки погашені за рахунок кредиту») на загальну суму 175 576,05 грн. за вказаний період.

При цьому, банк формував тіло кредиту накопичувальним способом, включаючи до сум фактично використаних позичальницею коштів нараховані щомісячні проценти. В кожному наступному місяці проценти знову нараховувалися на утворене в такий спосіб тіло кредиту, до якого увійшли попередні відсоткові нарахування. Тобто, в такий спосіб банк нараховував проценти не лише на фактично використані позичальницею кредитні кошти, а й на проценти за користування ними, які погашалися банком за рахунок кредитного ліміта та включалися до суми витрат клієнтом кредитних коштів.

Такий порядок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами між сторонами, в письмовій формі, не погоджувався, а односторонні та безпідставні дії позивача щодо погашення (списання) відсотків за рахунок кредита і додавання до тіла кредита не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за використання кредитних коштів.

В оцінці таких дій визначальними є умови укладеного договору. Такий договір є джерелом правового регулювання цивільних відносин між сторонами, який визначає обов`язкові для обох сторін правила поведінки, відмінні від їх законодавчого регулювання. Між тим, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 11 вересня 2018 року не містить домовленості сторін про такий порядок одержання та сплати відсотків.

Також, позивачем, 26.09.2019 р., 28.10.2019 р., 26.11.2019 р., 28.12.2019 р., 27.01.2020 р., 25.02.2020 р., 25.03.2020 р., 26.05.2020 р., 25.06.2020 р., 25.09.2020 р., 24.12.2020 р., 25.03.2021 р., 28.04.2021 р., 26.07.2021 р., 28.12.2021 р., 26.04.2022 р., 26.05.2022 р., 27.06.2022 р., 25.09.2023 р., 28.11.2023 р., 26.12.2023 р., 27.02.2024 р., списувалась і додавалась до витрат кредитних коштів (тіла кредиту) щомісячна комісія за обслуговування Преміальної картки у розмірі 600 грн. на місяць на загальну суму 13 200,00 грн. (22 банківські операції х 600 грн. = 13 200,00 грн.) за вказані дати, що підтверджується розрахунком заборгованості та банківською випискою по картці/рахунку.

При цьому письмових угод з цього приводу між сторонами укладено не було.

Тому, розрахунок позивача нарахованих і погашених (списаних) за рахунок кредиту договірних відсотків та комісії за обслуговування є не вірним та спростовується вище зазначеним, що свідчить про необґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Разом з тим, станом на 19.05.2025 року, фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі ще не повернуті.

Так, з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.09.2018 року вбачається, що сума отриманих відповідачкою коштів без врахування доданої комісії за обслуговування картки становить 5 047 080 грн. 10 коп. (третя колонка розрахунку заборгованості «Витрати клієнтом кредитних коштів»). На виконання умов договору відповідачкою сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 5 041 726 грн. 21 коп. (тридцята колонка розрахунку заборгованості «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Отже, різниця між фактично отриманою сумою коштів та сплаченою відповідачкою на виконання умов договору коштів становить 5 353 грн. 89 коп. (5 047 080,10 5 041 726,21).

Аналогічні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 29 березня 2024 року у справі № 336/1265/21.

Позивачем належними і допустимими доказами не доведено наявності у відповідачки заборгованості перед банком за наданим кредитом (тілом кредита) саме у пред`явленому до стягнення розмірі.

Проте, за час знаходження цивільної справи в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми відбулось погашення заборгованості на суму 5 353 грн. 89 коп., а тому, сплачена сума враховується судом при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що сума фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично нею сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, позивачем, в порушення вимог статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, надано не було, а отже позивачем належними і допустимими доказами не доведено наявності у відповідачки заборгованості перед банком за наданим кредитом (тілом кредита) у розмірі 284509,26 грн.

Отже, заборгованість за наданим кредитом (тілом кредита) відсутня, а фактично отримані та використані відповідачкою кошти, в добровільному порядку, повернуті позивачу в повному обсязі.

Згідно з ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

На підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази, розрахунки, суд вважає, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 551, 598, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення виготовлено 12 грудня 2025 року.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», місцезнаходження вул. Грушевського,1 Д, м. Київ, 01001, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ірина ФОМЕНКО