Справа № 462/4046/25
Провадження № 2/466/2829/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

представника відповідача Сапрун М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій , -

у с т а н о в и в:

04 червня 2025 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправними дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування плати (нарахувань) за послугу з централізованого теплопостачання , в тому числі центрального опалення, гарячого водопостачання, опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 ; зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» припинити здійснювати нарахування плати (нарахувань) за послугу з централізованого теплопостачання в тому числі центрального опалення, гарячого водопостачання, опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 ; зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» провести відповідні коригування по особовому рахунку ОСОБА_2 та скасувати заборгованість за послугу з централізованого теплопостачання в тому числі центрального опалення, гарячого водопостачання, опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що з 2010 року перший під`їзд будинку по АДРЕСА_2 , в якому розташована квартира позивача, було повністю відключено від системи опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується рішенням Львівської міської ради №6 від 15.01.2010 року, актами та довідками, долученими до матеріалів позовної заяви.

Незважаючи на це, відповідач продовжував нарахування за послуги, які фактично не надавались. Представник позивача неодноразово звертався до відповідача з вимогами припинити нарахування, проте отримував відмови. У зв`язку з вказаним, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 10.07.2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

01.09.2025 року, на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго». Зазначає, що нарахування здійснюються не за індивідуальне споживання, а за: опалення місць загального користування (МЗК), функціонування внутрішньобудинкових систем (опалення/ГВП),абонентське обслуговування згідно з Законом України «Про Житлово комунальні послуги» та постановою КМУ №808.

Відповідач визнає факт відключення від системи опалення, але наголошує, що це не звільняє від обов`язку брати участь у витратах на утримання спільного майна та розподіл теплової енергії згідно з нормативами. Зазначено, що відсутність договору не є підставою для несплати, посилаються на норми Закону України «Про теплопостачання», які зобов`язують споживача здійснювати оплату незалежно від укладеного договору, якщо послуга надається.

Вказано, що розподіл теплової енергії відбувається на весь будинок, зокрема згідно з Методикою №315 та індивідуальними договорами.

Представник відповідача наполягає, що дії ЛМПК «Львівтеплоенерго» відповідають чинному законодавству та просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Андрешков О.Д. , не з`явились. На адресу суду 08.12.2025 року надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача.

Представник відповідача Сапрун М.М. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовної заяви, покликаючись на аргументи аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, Закон України «Про теплопостачання» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування систем теплопостачання та встановлює обов`язок споживачів оплачувати теплову енергію, спожиту як безпосередньо у приміщенні, так і використану для забезпечення функціонування систем теплопостачання будівлі в цілому.

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачає, що облік споживання теплової енергії у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі показників вузла комерційного обліку, встановленого для всього будинку, а визначений за такими показниками обсяг теплової енергії підлягає розподілу між усіма споживачами будинку відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, незалежно від наявності у окремих приміщеннях індивідуальних систем опалення.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку та випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими відповідно до законодавства, у строки та на умовах, визначених відповідними договорами. При цьому відсутність укладеного у письмовій формі договору не звільняє споживача від обов`язку оплати фактично отриманих послуг.

Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, прямо визначають, що відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення не звільняє власника такого приміщення від обов`язку відшкодовувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Зазначеними Правилами також встановлено обов`язок споживача здійснювати оплату таких послуг щомісяця у визначені строки.

Правила надання послуги з постачання гарячої води, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, передбачають, що до складу плати за послугу з постачання гарячої води включаються, зокрема, витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), які підлягають розподілу між усіма споживачами будинку незалежно від фактичного користування гарячою водою в окремому приміщенні.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, встановлює порядок визначення та розподілу між усіма власниками (співвласниками) приміщень у багатоквартирному будинку обсягів теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення і гарячого водопостачання, пропорційно площі відповідних приміщень, у тому числі щодо квартир, обладнаних індивідуальними системами опалення.

Таким чином, наведені норми законодавства у сукупності свідчать про те, що кожен власник квартири у багатоквартирному будинку зобов`язаний брати участь у відшкодуванні витрат на теплову енергію, спожиту для загальнобудинкових потреб та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових інженерних систем, незалежно від способу опалення його квартири та факту індивідуального споживання відповідної послуги.

Судом встановлено, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому розташована квартира АДРЕСА_3 , що належить позивачу, підключений до мереж централізованого теплопостачання та отримує послуги з постачання теплової енергії від ЛМКП «Львівтеплоенерго». Для обліку та оплати наданих послуг відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Судом також встановлено, що зазначений будинок обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, у зв`язку з чим здійснюється комерційний облік споживання теплової енергії для всього будинку як єдиного майнового комплексу.

Відповідно до вимог законодавства усі співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані оплачувати теплову енергію, яка використовується для опалення всього будинку, у тому числі квартир і нежитлових приміщень, а також місць загального користування та допоміжних приміщень, незалежно від наявності у окремих приміщеннях індивідуальних систем опалення.

Згідно з пунктом 32 індивідуальних договорів розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 договорів визначено обов`язок споживача здійснювати оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, а відповідно до підпункту 3 пункту 41 договорів споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами (тарифами), встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування.

Суд звертає увагу, що абзацом шостим пункту 14 Правил № 830 передбачено: відокремлення (відключення) приміщень від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодовувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку.

Відповідно до абзацу пункту 24 Правил № 830 обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється між усіма споживачами, у тому числі тими, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення або відокремлені від систем централізованого опалення.

Пунктом 38 Правил № 830 визначено, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, яка складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення і гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення його квартири від мереж централізованого опалення.

Підпунктом 12 пункту 42 Правил № 830 передбачено право споживача відключитися від систем централізованого опалення у встановленому порядку, однак таке право не звільняє споживача від обов`язку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

Згідно з підпунктом 13 пункту 45 Правил № 830 індивідуальний споживач у разі відключення його приміщення від мереж централізованого опалення зобов`язаний відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

Суд встановив, що з 01 грудня 2021 року між позивачем та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України № 1022 та № 1023 від 08.09.2021.

При цьому відсутність підписаного договору не звільняє споживача від обов`язку оплати фактично отриманих житлово-комунальних послуг, що узгоджується з положеннями статей 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 634 ЦК України, а також правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, постановах від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16.

Суд враховує також правові висновки Верховного Суду щодо обов`язку споживачів брати участь у відшкодуванні витрат на централізоване опалення місць загального користування, викладені у постанові від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, а також у постановах від 05.06.2019 у справі № 703/3515/15-ц та від 26.09.2018 у справі № 703/58/16-ц, відповідно до яких відключення квартири від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем.

Суд виходить із того, що відповідно до статей 382 ЦК України, 4, 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, а внутрішньобудинкові мережі опалення та гарячого водопостачання є складовою такого спільного майна. Витрати на їх утримання та функціонування покладаються на всіх співвласників пропорційно належній їм площі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування позивачу плати за теплову енергію у частині загальнобудинкових потреб на опалення та за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснено відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, Методики розподілу та умов індивідуальних договорів, є правомірним, обґрунтованим та таким, що має обов`язковий характер.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, не підтверджені належними та допустимими доказами і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 525, 526, 541, 543, 625, 634 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 274, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Сторони в справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів, вул. Д.Апостола,1, .

Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима