Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

15 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»), через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 20480,01 гривні, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

В обґрунтування позову зазначив, що 09 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6847190 у відповідності до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 гривень на платіжну карту, на умовах строковості, зворотності та платності. 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, у відповідності до умов якого, Товариство зобмеженою відповідальністю«Авентус Україна» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 17345,67 гривень. Позивачем відповідачу нараховано проценти за 22 календарних днів у сумі 3134,3 гривень.

Ухвалою судді від 03 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року судовий розгляд відкладений на 15 грудня 2025 року, зокрема, у зв`язку з неявкою відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч. 10 ст.187 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило.

Враховуючи згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 статті 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про надання споживчого кредиту № 6847190, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами строком на 345 днів у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, а ОСОБА_1 у свою чергу зобов`язувався одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_1 , 09.07.2023 о 19:05.

Сторони узгодили, що стандартна процентна ставка становить 1,99 % у день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору (пункт 1.5.1 договору), знижена процентна ставка складає 0,995 % у день (пункт 1.5.2 договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 39467,85% річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту 62924,00 грн за стандартною ставкою, 61093,20 грн - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (пункт 1.8 договору).

У пункті 9.8 договору визначено, що, підписуючи вказаний договір, споживач підтверджує, що перед укладенням кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», вказана в ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується із ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

У Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 6847190 від 09.07.2023 визначено детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів.

Паспорт споживчого кредиту і Таблиця підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4457, 09.07.2023 о 19:05.

Отже наданими доказами спростовані твердження представника відповідача, викладені у письмових поясненнях щодо відповідач не ознайомлена із Правилами надання споживчого кредиту, та не підписувала їх, оскільки надані позивачем докази підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4457, 09.07.2023 о 19:05 годині.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Авентус Україна» 09.07.2023 надало відповідачці кредит в сумі 8 000 грн шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 через платіжного провайдера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на підставі договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від №7/5474 від 29.07.2024.

У зв`язкуз неналежним виконанням зобов`язань позичальником щодо повернення кредиту та сплати процентів за договором виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 7159,20 грн, 10186,47 грн - проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 6847190 від 09 липня 2023 року ТОВ«Авентус Україна».

07 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить Товариству зобмеженою відповідальністю «Авентус Україна».

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору № 6847190 в сумі 17345,67 гривень, з яких: 7159,20 гривень - заборгованість за кредитом, 10186,47 гривень - заборгованість за нарахованими процентами.

Отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від ОСОБА_1 належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі кредитного договору № 6847190 від 09 липня 2023 року, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

За період з 28.05.2024 по 18.06.2024 року новий кредитор нарахував проценти у сумі 3134,00 грн.

З рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року слідує, що найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І. В. 10 грудня 2024 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 010062201 від 10 грудня 2024 року.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Зі змісту договору про надання споживчого кредиту № 6847190 від 09 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4457, 09.07.2023 о 19:05:56.

У такий же спосіб відповідач підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит і Паспорт споживчого кредиту.

Пунктом 9.6 договору про надання споживчого кредиту № 6847190 від 09 липня 2023 року встановлено, що електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів.

На виконання пункту 9.6 договір про надання споживчого кредиту № 6847190 від 09 липня 2023 року підписаний шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання.

Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, рнокпп, дані паспорта, місце проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону. Також в кредитному договорі визначено порядок та умови надання кредиту, сплати процентів.

Зазначений договір не визнаний судом недійсним, а тому в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 статті 1077 ЦКУкраїни визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який є невідємною частиною договору (пункт 1.1).

Витягом з Реєстру боржників від 27 транвня 2024 року підтверджено відступлення ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 6847190 від 09 липня 2023 року, укладеного із ОСОБА_1 , на загальну суму 17345,67 грн.

Відповідача повідомлено про відступлення права грошової вимоги за укладеним з ним договором про надання кредиту та передачу його персональних даних на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», шляхом надіслання 27 травня 2024 року електронного листа на зазначену нею електронну пошту в договорі про надання кредиту№ 6847190 від 09.07.2023.

Отже, перехід права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які відповідач не спростував.

За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» (клієнтом) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактором), фактор (у даному випадку позивач) набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п 1.1 договору).

З урахуванням зазначених вище норм права та обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач набув права вимоги як щодо грошової вимоги, строк виконання за якою настав, так і щодо майбутніх вимог, у тому числі за кредитним договором № 6847190 від 09 липня 2023 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 , строк дії якого визначено до 18.06.2024, зокрема щодо відсотків в сумі 3134,34 грн, нарахованих новим кредитором в межах строку дії кредитного договору в період з 28.05.2024 по 18.06.2024.

З урахуванням того, що факт укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору № 6847190 від 09 липня 2023 року, так і факт переходу права вимоги за цим договором до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 20480,01 гривень.

Однак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних збитків і 3% річних починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, оскільки заявляючи вказану вимогу, позивач зазначає суду формули розрахунку вказаних збитків, проте не надає самого розрахунку сум які підлягають на його думку стягненню з відповідача. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що суд не вправі здійснювати самостійно розрахування сум заборгованості відповідача, тим більше робити це за період який ще не настав (на майбутнє).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітім М.М. 10 грудня 2024 року було укладено Договір про надання правничої допомоги №10/12-2024.

Як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» правові послуги на суму 10000 грн., факт сплати яких підтверджується рахунком на оплату №11134-20/10 від 20.10.2024.

Суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 _на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 20480,01 грн (двадцять тисяч чотириса вісімдесят гривень одна копійка), з яких сума кредиту 7159,20 грн, сума процентів за користування крелитом 10186,47 грн, нараховані позивачем проценти за 22 календарних днів 3134,34 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на оплату судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», , юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, 15 офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнжє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт