Справа № 302/1649/25
Провадження № 2/302/646/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2025 року селище Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Кривка В. П.,
з участю секретарка судового засідання Липей В.В.,
без участі сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Гренджа В.Ю., до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачки
24.11.2025 року представниця позивачки адвокатка Гренджа В.Ю. в її інтересах подала суду позов про визнання за позивачкою як за спадкоємцем за законом першої черги до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Цей позов обґрунтовано таким.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка доводилася позивачці ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю. За життя мати позивачки ОСОБА_2 заповітного розпорядження не залишила. Позивачка спадщину до майна померлої матері прийняла шляхом постійного спільного проживання разом з померлою матір`ю на момент її смерті, відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1261, 1269 ЦК України. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. До спадкового майна померлої ОСОБА_2 входить житловий будинок у АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,07 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України, позивачка вважається єдиним належним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , оскільки була її єдиною дочкою. Чоловік ОСОБА_2 та батько позивачки ОСОБА_4 помер в молодому віці, відразу після народження позивачки. Свідоцтво про смерть такого втрачено, отримати повторно свідоцтво про смерть батька позивачка не має можливості, оскільки такий помер на території колишнього СРСР, яка на даний час є територією Росії. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину до майна померлої матері ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України. Однак 21.11.2025 року приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю.М. виніс постанову, якою відмовив у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на це спадкове майно відсутні правоустановчі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо житлового будинку.
Винесені в справі процесуальні рішення
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.11.2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження.

Позиції сторін за змістом процесуальних заяв
Сторона позивачки на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явилася, однак представниця позивачки подала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивачки з позицією підтримки позову та проханням його задовольнити.
Відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області в особі представниці в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника селищної ради з позицією відсутності заперечень щодо задоволення позовних вимог.
Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов ОСОБА_1 задовольнити, виходячи з такого.

Встановлені судом обставини
Мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області у віці 77 років, про що 05.08.2024 року виконкомом Міжгірської селищної ради складено відповідний актовий запис №25, що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .
Згідно з довідкою Міжгірської селищної ради від 09.08.2024 року №16-08/964 у будинку АДРЕСА_1 постійно проживала ОСОБА_2 , 1947 р.н.; на день її смерті разом з нею проживала дочка: ОСОБА_1 , 1976 р.н.; ніхто інший не проживав.
Згідно з довідкою Міжгірської селищної ради від 06.08.2024 року №16-10/949 поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1947 р.н., проводила дочка ОСОБА_1 , 1976 р.н., яка проживала разом з померлою та вела спільне господарство.
11.09.2024 року приватним нотаріусом Хустського РНО Закарпатської області ОСОБА_5 зареєстровано спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за №72958688 (номер у нотаріуса 122/2024), що вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78300966 від 11.09.2024 року.
ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіту не залишила, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №78300717 від 11.09.2024 року.
Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Хустського РНО Закарпатської області Дунаєв Ю.М. від 21.11.2025 року №282/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , бо на цей житловий будинок відсутні правоустановчі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо житлового будинку. Крім цього, у цій постанові нотаріус встановив, що спадщину до майна померлої ОСОБА_2 . ОСОБА_1 прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса, ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради депутатів трудящих від 22.09.1976 року №130 «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку громадянам селища» та договору від 18.10.1976 року ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 700 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , та передано на праві безстрокового користування, також надано право будівництва 2-поверхового житлового будинку.
Згідно з технічним паспортом, який виготовлений ТОВ «МК ПРОЕКТ +» на замовлення ОСОБА_1 28 липня 2025 року, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:6506-1043-0653-4340, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будинок уявляє собою одноповерхову будівлю та поруч з ним розташовані літня кухня та стайня. Згідно з експлікацією будинку садибного типу, що розташований в АДРЕСА_1 , загальна площа будинку 65,5 м2, з неї основна 35 м2, а допоміжна 30,5 м2; будинок складається з таких приміщень: коридору 8,5 м2, двох кімнат по 16,5 і 18,5 м2 відповідно, кухні 6,5 м2 та вітальні 15,5 м2.
Згідно з довідкою КП «Міжгірське БТІ» від 10.09.2025 року №221 станом на 31.12.2012 року право власності на будинок АДРЕСА_1 , не зареєстровано.
Згідно з наказом відділу містобудування, архітектури та інфраструктури Міжгірської селищної ради Закарпатської області №72 від 09.09.2025 року «Про зміну/коригування адреси для упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 » присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна : житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який збудований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: АДРЕСА_1 . Присвоєння адреси цьому нерухомому майну проводилось шляхом внесення запису до Реєстру будівельної діяльності з присвоєнням реєстраційного номера AR01:7795-3467-8969-6617 (а.с.19).
Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права
Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до норм ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтею 1223 ЦК України передбачено:
- право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
- У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
- Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно із ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 за життя не склала заповіт. Спадкоємцем за законом першої черги за майном померлої ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса, ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Хустського РНО Закарпатської області Дунаєв Ю.М. від 21.11.2025 року №282/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , бо на цей житловий будинок відсутні правоустановчі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо житлового будинку.
Такі дії нотаріуса відповідають підпунктам 4.18, 4.21 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5), згідно яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів і ця постанова унеможливлює оформлення нею спадщини у позасудовому порядку.
За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, при цьому визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Судові витрати
Суд враховує те, що позивачкою сплачений судовий збір в сумі 1797 грн 33 коп та ту обставину, що відповідач визнав позов до розгляду справи по суті.
Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи вищенаведене, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, що становить грошову суму 898 грн 67 коп.
Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України, суд,
Визнання позову відповідачем прийняти.
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом першої черги до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, що становить суму 898 грн 67 коп.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Рішення складено 17.12.2025 року.

Суддя В. П. Кривка