01.12.2025р. Херсонський міський суд Херсонської області
у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,
при секретарі Федоровій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, -
У вересні 2025 року представник позивача звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 25 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис № 103. Сторони мають спільну неповнолітню дитину.
Позивач вказує, що спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на життя, припинили вести спільне господарство та спільне проживання. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам.
За таких обставин просить суд задовольнити його вимоги, шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та дату судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом оголошення на сайті суду, оскільки має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ухвала про заочний розгляд справи занесена до журналу судового засідання, оскільки заперечень щодо заочного розгляду не надійшло.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому сторонами 25 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис № 103, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 .

Шлюбні стосунки між подружжям припинені.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Як вбачається з позиції позивача у справі зазначеної вільної згоди позивача на перебуванні у шлюбі не має.

Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, який сплачено у сумі 1211,20 грн., що вбачається з квитанції від 03.09.2025 року.

Окрім того, у позові представник позивача просить суд про стягнення із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі N826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 22.08.2025, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії №603 та ордер про надання правничої допомоги серії АВ №1229112.

Водночас, матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а отже такі витрати є не доведеними позивачем, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись Постановою Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 110, 112, 113 СК України, ст. ст.12, 13, 81, 200, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-289, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) зареєстрований 25 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис № 103 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за сплачений судовий збір 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. двадцять коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяІ. Ю. Зуб