Справа № 182/6075/25
Провадження № 2/0182/4008/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.12.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом про розірвання шлюбу, мотивуючі вимоги наступним.

08.09.2001 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Подружжя не має спільних неповнолітніх дітей. Шлюбні стосунки між сторонами припинено, подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Причиною тому стали розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я припинила своє існування. За таких обставин ОСОБА_1 вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить його розірвати.

Ухвалою суду від 30.10.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути позов в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.15-16).

Позивач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. Згідно тексту позовної заяви, просять справу розглядати без їх участі.

21.11.2025 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про визнання позову та розгляд справи без її участі (а.с.18).

Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Як встановлено судом, 08.09.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №526 (а.с.11).

Подружжя не має спільних неповнолітніх дітей.

Через розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, шлюбні стосунки між сторонами припинено. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. На примирення сторони не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Враховуючи той факт, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та, зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб фактично припинив своє існування, а тому необхідно його розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. При цьому, позивач не наполягав на відшкодуванні судового збору.

Керуючись ст.ст.56, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис №526 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 », ОСОБА_3 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складання.

Суддя: О. В. Рунчева