16.12.2025
Єдиний унікальний № 371/214/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 754/214/22

Провадження № 2/371/31/25

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі:

секретаря судових засідань Чайки А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповілдача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Миронівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: фізична особа підприємець ОСОБА_5 , фізична особа підприємець ОСОБА_6 , про визнання незаконним рішення сільської ради,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває вказана цивільна справа, в якій позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним рішення Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області від 25 лютого 2020 року № 297-33-УІІ «Про затвердження технічної документації», яким ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:001:0027, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:001:0026.

Підставою для визнання незаконним вказаного рішення органу місцевого самоврядування позивач зазначила те, що при приватизації земельних ділянок сусіднім землекористувачем ОСОБА_2 спеціалістами землевпорядної організації були допущені помилки, в результаті яких межі земельних ділянок, зазначених у державному земельному кадастрі, не співпадають із фактичними межами землекористування та частково накладаються на належні позивачу земельні ділянки.

Позивач запропонувала відповідачу провести інвентаризацію земельних ділянок з метою уточнення їх меж та приведення до стану фактичного землекористування, не отримала від відповідача належного реагування на запропонований варіант вирішення спору, тому звернулася за судовим захистом.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 18 липня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 19 червня 2023 року за клопотанням представника позивача у справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, на час проведення якої провадження у справі було зупинене, матеріали справи передані до експертної установи.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року скасовано ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 19 червня 2023 року про призначення судової земельно-технічної експертизи у справі, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті.

11 листопада 2025 року через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача Невкритий В.М. підтримав подане ним клопотання та просив закрити провадження у справі з підстав відмови позивача ОСОБА_4 від позову. Зазначив, що його позицію як представника узгоджено з позивачем ОСОБА_4 та її другим представником ОСОБА_7 . Позивачу ним роз`яснено наслідки закриття провадження у справі з підстав відмови від позову. Позивач ОСОБА_4 розуміє, що вона буде позбавлена права повторно звертатися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі. Таку позицію обгрунтувала тим, що відповідач бажає, щоб суд продовжив розгляд справи та ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 підтримала позицію свого представника, просила розглянути справу по суті та ухвалити відповідне рішення.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши позицію учасників судової справи, дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення клопотання представника позивача про закриття провадження у справі та прийняття відмови від позову.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин першої та другої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

На підставі положень статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Представник позивача, який звернувся із клопотанням про відмову позивача від позову та закриття провадження у справі, не обмежений у повноваженнях на вчинення такої процесуальної дії як відмова від позову.

До матеріалів справи додана довіреність від 02 жовтня 2024 року, якою Невкритого В.М. уповноважено представляти інтереси позивача з усіма правами, наданими законом стороні у справі, без обмежень. Довіреність дійсна до 02 жовтня 2029 року.

Згідно з частиною третьою статті 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

На підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Водночас, ця дія здійснюється під контролем суду і головуючий зобов`язаний роз`яснити наслідки таких дій.

На підставі частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Частинами третьою, п`ятою, шостою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено. Такою підставою не може слугувати позиція відповідача щодо реалізації прав позивача.

Відмова від позову приймається судом.

Згідно наведених правил провадження у справі закривається.

Керуючись частиною третьою статті 206, частиною першою статті 255, статтями 256, 259, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти відмову позивача ОСОБА_4 від позову до ОСОБА_2 , Миронівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: фізична особа підприємець ОСОБА_5 , фізична особа підприємець ОСОБА_6 , про визнання незаконним рішення сільської ради.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Миронівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: фізична особа підприємець ОСОБА_5 , фізична особа підприємець ОСОБА_6 , про визнання незаконним рішення сільської ради.

Роз?яснити учасникам справи наслідки закриття провадження, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України, якою визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Роз?яснити учасникам справи наслідки відмови позивача від позову, передбачені частинами третьою, п`ятою, шостою статті 142 ЦПК України, якими визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Суддя Л.О. Капшук