Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3737/25
Провадження №: 2/332/2384/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі судового засідання - Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кузнецової Анни Сергіївни до Дніпрорудненської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кузнецової Анни Сергіївни звернулися до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Дніпрорудненської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є внутрішньо переміщеними особами.

Зареєстроване місце проживання позивачів є квартира

АДРЕСА_1 .

Позивачі є співвласниками вказаної вище квартири у наступних частках:

- 1/2 частки квартири належить позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1162 від 21.12.2021 року, виданого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області, про що мається інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 416353487 від 05.03.2025 року;

- 1/4 частки квартири належить позивачці ОСОБА_1 на підставі договору обміну нерухомості від 04.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Жук Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1093, право власності на яку зареєстровано Василівським районним бюро технічної інвентаризації 12.04.2002 року, що підтверджується копією договору обміну нерухомості та копією реєстраційного посвідчення.

- 1/4 частки квартири належить позивачу ОСОБА_2 на підставі договору обміну нерухомості від 04.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Жук Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1093, право власності на яку зареєстровано Василівським районним бюро технічної інвентаризації 12.04.2002 року, що підтверджується копією договору обміну нерухомості та копією реєстраційного посвідчення.

Як вбачається з Інформаційної довідки № 416353487 від 05.03.2025 року право

власності кожного з позивачів на 1/4 частину квартири не зареєстровано в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

Починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05:30 год. 24.02.2022, продовження якого триває. Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією № 376 від 28.02.2025, Дніпрорудненська міська територіальна громада, включаючи і місто Дніпрорудне Василівського району Запорізької області з 13.03.2022 року віднесена до тимчасово окупованих рф території України.

До повномасштабного вторгнення рф на територію України позивачі постійно

проживали у вказаній вище квартирі. Однак, змушені були виїхати на підконтрольну України територію. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру були залишені в окупованому місті Дніпрорудне та не збереглися. Позивачі мають тільки їх фотокопії.

06.06.2025 державним нотаріусом Запорізького обласного державного нотаріального архіву було видано позивачам дублікат договору обміну нерухомості від 04.04.2002 року замість втраченого оригіналу.

З метою реєстрації права власності на вказані частки квартири в Державному реєстрі

речових прав на нерухоме майно для подальшого отримання можливої компенсації за нерухоме майно у вигляді збитків, спричинених збройною агресією рф проти України, а так само для реалізації права власності, 10 червня 2025 року позивачі через центр надання адміністративних послуг звернулися до державного реєстратора із відповідною заявою про реєстрацію їх частин у праві власності на квартиру.

Однак, 16 червня 2025 року за № 79443597 від державного реєстратора прав на

нерухоме майно надійшло рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Вказана відмова була вмотивована тим, що державним реєстратором встановлена відсутність відомостей про державну реєстрацію прав на заявлене нерухоме майно в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та в його архівних складових частин, що

унеможливило встановити набуття права власності на заявлені частки.

Крім того, у рішенні про відмову державний реєстратор посилався на лист

Дніпрорудненської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області від 04.04.2025 року, в якому на запит державного реєстратора надати відомості про зареєстровані до 2013 року речові права на квартиру позивачів, остання послалася на те, що відомості про зареєстровані до 2013 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна міста Дніпрорудного зберігалися в районному комунальному підприємстві « Василівське Бюро Технічної Інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, яке знаходилося в м. Василівка Запорізької області, і яке включено у перелік тимчасово окупованих територій російською федерацією, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 (зі змінами).

Отже архів на паперових носіях про зареєстровані до 2013 року права

власності на об`єкти нерухомого майна, розташованих у м. Дніпрорудне, наразі знаходиться на тимчасово окупованій території, на підконтрольну Україні територію не передавався.

Наразі позивачі позбавлені можливості іншим чином підтвердити набуття права власності на належні їм частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та належним чином зареєструвати право власності на означені частки, у зв`язку з чим просять суд:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 (одну

четверту) частину квартири номер АДРЕСА_1 , загальною площею 53,9 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 (одну четверту)

частину квартири номер АДРЕСА_1 , загальною площею 53,9 кв.м.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2025 позовну заяву залишено без руху, для усунення недоліків.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, , за наявними у матеріалах справи документами.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши докази у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що відповідно до Договору обміну нерухомості ( дублікат, що має силу оригіналу) від 04.07.2002, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Жук Л.М. за реєстровим №1093, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях належить частини квартири загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 31-32).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2025 №416353487 власником частини квартири загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 ( а.с. 33).

10.06.2025 позивачі звернулися до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровської області із заявою ( за реєстраційним №67370291) про реєстрацію права власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На запит державного реєстратора про надання відомостей про зареєстровані до 2013 року речові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , була отримана відповідь Дніпрорудненської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області від 04.04.2025 №01-18/519, відповідно до якої, остання повідомила, що відомості про зареєстровані до 2013 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна міста Дніпрорудного зберігалися в районному комунальному підприємстві « Василівське Бюро Технічної Інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, яке знаходилося в м. Василівка Запорізької області, і яке включено у перелік тимчасово окупованих територій російською федерацією, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 (зі змінами), а отже вона не володіє будь-якою інформацією щодо права власності на нерухоме майно, розташоване у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, отримане до 2013 року, оскільки не є хранителем та розпорядником цієї інформації.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області №79443597від 16.06.2025, у проведені реєстраційних дій за заявою, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відмовлено ( а.с. 36).

Предметом позову у даній справі є вимога позивачів до відповідача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст.3 цього Закону).

Положення п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказують, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

З 2002 року по 01 січня 2013 року державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснювалася відповідними бюро технічної інвентаризації згідно з нормами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002.

Пунктом 1.3 Тимчасового положення передбачалося, що реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації. Пункт 1.4 положення визначав реєстрацію прав власності на нерухоме майно як внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, за рахунок коштів особи, що звернулася до БТІ.

З 01.01.2004 року введений в дію Цивільний кодекс України.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено принцип обов`язковості державної реєстрації прав, за яким обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно.

У постанові від 19.05.2020 року у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року за № 376 (у редакції станом на час розгляду справи), Дніпрорудненська містка територіальна громада віднесена до тимчасово окупованої рф території України з 13.03.2022.

Суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, вважає, що на теперішній час державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно, коли позивачі набули право власності на нього тобто до 01.01.2013 року, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав.

Відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно, а також відмова державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, утворили ситуацію, при якій позивачі не можуть реалізовувати свої права як власники майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності є обґрунтованими, але підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено, тому судом не вирішується.

Керуючись ст.13,89, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кузнецової Анни Сергіївни до Дніпрорудненської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на 1/4 (одну четверту) частину квартири номер АДРЕСА_1 , загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 право власності на 1/4 (одну четверту) частину квартири номер АДРЕСА_1 , загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.12.2025.

Суддя Н.В. Марченко