Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/4843/25
номер провадження 2/695/2503/25

12 грудня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та їх матері,
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:
- стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття;
- стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх доходів відповідача, щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася донька ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_4 . Позивачка вказує, що з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть, діти проживають з нею. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, отримує щомісячну допомогу в сумі 860.00 гривень. Оскільки ніде не працює, бо здійснює догляд за малолітньою дитиною, то більше ніяких доходів не має. Відповідач має достатній заробіток (дохід) однак жодної допомоги на утримання їх спільних дітей та утримання дружини не надає, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача, а також аліменти на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття в розмірі однієї третьої частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою від 27.10.2025 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Зазначену ухвалу суду та копію позовної заяви із доданими до неї матеріалами відповідачу було направлено за зареєстрованим місцем його проживання.
Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог повідомлявся судом належним чином.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_1 від 21.04.2023 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 19.11.2020 року складено відповідний актовий запис № 1475, а її батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 25.10.2023 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 25.10.2023 року складено відповідний актовий запис № 263, а його батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки, виданої головою квартального комітету м. Золотоноша № 21 Боченковою В.В. від 22.10.2025 року ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації, разом з нею проживають ОСОБА_5 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2014 року народження, ОСОБА_3 , 2020 року народження, ОСОБА_7 , 2023 року народження.
Позивачка не має можливості самостійно утримувати малолітніх дітей, оскільки вона не працює
Надаючи правову оцінку обставинам по справі, суд зазначає про таке.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до ч.,ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Нормами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Судом встановлено, що діти проживають та перебувають на утриманні позивачки і потребують матеріальної допомоги.
При цьому доказів того, що відповідач не в змозі надавати передбачену СК України допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, останній суду не назвав та не надав.
Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що відповідач є працездатного віку, а доказів неможливості надавати допомогу на утримання малолітніх дітей не надано, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини.
Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини.
Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.
Аналогічну правову позицію, виклав в своїй постанові від 13.06.2018 у справі №750/9224/16-ц Верховний Суд, в якій суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частини 2 та 6 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною 4 ст. 54 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Отже, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років.
При цьому суд також зауважує, що відповідно до ч. 2 та 3 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу.
Судом встановлено, що малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що діти виховуються позивачкою і остання потребує матеріальної допомоги, оскільки доглядає дитину віком до 3 років, а відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати таку матеріальну допомогу.
Разом із тим визначаючи розмір аліментів на утримання дружини суд керується пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до яких вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Так суд бере до уваги, що матеріали справи не містять достатньо доказів належного доходу ОСОБА_2 , який буде достатній для сплати аліментів як на утримання дітей, так і на утримання їх матері, і при цьому його заробітку буде достатньо для забезпечення власної нормальної життєдіяльності та матеріального стану.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, належних доказів можливості виконання ОСОБА_2 усіх вимог ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку є, на думку суду, завищеними та враховуючи наявність інших аліментних зобов`язань у відповідача підлягають зменшенню.
Суд вважає, що аліменти на утримання позивачки підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів розумності та справедливості, стягує аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином трирічного віку, що буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам сторін по справі.
Відповідно до ст. 79 СК України та ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Таким чином, керуючись норми ст.,ст. 79 та 191 СК України, суд присуджує стягнення аліментів з дня подання позову до суду.
Частиною 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 1211.20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей та в сумі 1211.20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання їх матері до досягнення сином трирічного віку, тобто в загальній сумі 2422.20 гривень.
Керуючись ст.,ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265, 430 ЦПК України, та ст.,ст. 79, 80, 84, 85, 180-183 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та їх матері задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи не відоме, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 27.10.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи не відоме, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 27.10.2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи не відоме, на користь держави судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Середа Л.В.