Справа № 181/798/24
Провадження № 2/185/7090/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача адвоката Заброднього Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про визнання права власності

В С Т А Н О В И В

Позивач 31.05.2024 року звернувся до суду з даним позовом у якому просить суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 8,1 кв.м, , 2-а кімната 12,1 кв.м, 3-а кімната 17,8 кв.м, кухні 7,6 кв.м, ванної кімнати 3,1 кв.м, туалету 1,3 кв.м., коридору 7,5 кв.м, вбудованої шафи - 0,2 кв.м., 0,9 кв.м., 0,6 кв.м, балкону 1,2 кв.м, 0,9 кв.м.

Від Кремінської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області надійшов відзив, у якому зазначено, що Кремінська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області є неналежним відповідачем по справі. Справу просять розглядати без їх участі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити, посилаючи на викладені в ньому обставини.

Вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити за наступних підстав.

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 28.01.1994 в процесі приватизації державного житлового фонду набули у приватну спільну часткову власність трикімнатну квартиру загальною площею 61,3м2 за адресою: АДРЕСА_2 , зазначене підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, видане 28.01.1994 року Кремінською міською радою народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) від 26.01.1994 № 692. На зворотній стороні свідоцтва міститься запис, посвідчений керівником органу приватизації, про те що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло та записана у реєстрову книгу за № 1/754. Крім того, на зворотній стороні свідоцтва має місце Реєстраційний напис посвідчений директором Кремінського НДП «Інвентаризатор», про те що квартира АДРЕСА_4 зареєстрована в Кремінського НДП «Інвентаризатор» на праві приватної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що 22.08.1995 р. здійснено запис в реєстрову книгу №12 доп. за реєстровим номером 213. 28.08.1995 між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з однієї сторони та ОСОБА_1 (до розірвання шлюбу ОСОБА_6 ) з іншої був укладений нотаріально посвідчений договір дарування, за яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_1 прийняла у дар 2/3 долі жилої квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . На зворотній стороні свідоцтва про право власності на житло має місце реєстраційний напис посвідчений директором Кремінського НДП «Інвентаризатор», про те що зазначені в договорі 2/3 квартири АДРЕСА_1 зареєстрована в Кремінського НДП «Інвентаризатор» на праві приватної власності за ОСОБА_1 , про що 23.11.1995. здійснено запис в реєстрову книгу №12 доп. за реєстровим номером 213. Корім того, на зворотній стороні договору дарування міститься напис посвідчений нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори, про те 2/3 долі житлової квартири належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування 28.08.1995 №4111.

Відповідно до технічного паспорту (реєстровий номер 1/754, складений 27.11.1995 року, посвідчений підписом директора Кремінського НДП «Інвентаризатор») квартира АДРЕСА_1 складається з 3 кімнат, має загальну площу 61,3 кв м, житлову 38 кв. м, у тому числі: 1-а кімната 8,1 кв.м, , 2-а кімната 12,1 кв.м, 3-я кімната 17,8 кв.м, кухні 7,6 кв.м, ванної кімнати 3,1 кв.м, туалету 1,3 кв.м., коридору 7,5 кв.м, вбудованої шафи - 0,2 кв.м., 0,9 кв.м., 0,6 кв.м, балкону 1,2 кв.м, 0,9 кв.м. та 1/3 квартири належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на житло від 28.01.1994 та 2/3 квартири належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування, посвідченого Кремінською нотаріальною конторою 28.08.1995, реєстровий № 4111 Листом від 12.04.2024 №С-01.01-03/76 Кремінська міська військова адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області повідомила, що розпорядженням міського голови від 10.02.2016 № 03-01/18 провулок Октябрський міста Кремінна було перейменована на провулок Дружби.

Позивач 01.03.2024 звернулась із заявою про державну реєстрацію речових прав на належне їй нерухоме майно до державного реєстратора. 07.03.2024 державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області звернувся із запитом до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області щодо інформації про зареєстроване право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 . Листом від 11.03.2024 № 01-21/662 Кремінська міська військова адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області повідомила, що отримання інформації про зареєстровані права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 неможливе у зв`язку з находженням архівних справ на тимчасово окупованій території Кремінської громади. 18.03.2024 позивач отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72121262 мотивоване неотриманням державним реєстратором відомостей з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з находженням архівних справ на тимчасово окупованій території Кремінської громади.

Квартира позивача пошкоджена внаслідок артилерійських обстрілів окупаційними військами російської федерації та інформація внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації, реєстраційний номер НОМЕР_2 . У зв`язку з пошкодженням житла, у позивача є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» (далі - Порядок).

Відповідно до підпункту 3 пункту 13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію. Водночас, здійснити реєстрацію права власності на належну їй квартиру позивачка не може, з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій від 18.03.2024 № 72121262. (2) Правові підстави позову Згідно статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997), закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частина друга статті 41 Конституції України).

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Право власності позивача на нерухоме майно (квартиру) за адресою АДРЕСА_2 виникло на законних на той час підставах, що вбачається з наступного. Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-XII (в редакції, що діяла на той час) до об`єктів приватизації належали квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-XII було передбачено, що передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджено наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. № 56, із змінами та доповненнями, внесеними наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 серпня 1994 року № 72 (в редакції, що діяла на той час, далі Положення) було передбачено, що передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, та оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації. Також, п. 26 Положення передбачалось, що на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі. Виходячи з викладеного, позивач отримала у приватну власність 1/3 квартири АДРЕСА_1 в процесі приватизації державного житлового фонду на законних на той час підставах.

Статтею 86 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, що діяла станом на дату укладення договору) закріплювалася приватна форма власності, статтею 243 передбачалось, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Статтею 244 ЦК УРСР було передбачене застосування до договору дарування правил ст. 227, яка передбачала нотаріальне посвідчення такого договору. Законом України «Про власність» (із змінами, діяв на той час та втратив чинність на підставі Закону № 997-V (997-16) від 27.04.2007, ВВР, 2007, N 33, ст.440 ) до об`єктів права приватної власності відносилися, зокрема, квартири. Статтею 55 Закону України № 3425-XII «Про нотаріат» (в редакції, що діяла станом на дату укладення договору), передбачалось, що угоди про відчуження майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується. В пункті 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.94 № 18/5 (далі Інструкція) зазначено, що обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна. Крім того, п. 49 Інструкції передбачалось, що при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно у осіб, які його відчужують. Право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, нотаріально посвідченим договором міни, свідоцтвом про право власності, яке видається відповідним органом.

Державним нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори, при посвідченні договору дарування між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , перевірено належність 2/3 житлової квартири дарувальникам та в тексті договору від 28.08.1995 зазначені документи, що підтверджували право власності, а саме свідоцтво про право власності на житло, виданого Кремінською міськрадою 28.01.1994 та зареєстрованому у Кремінському МГП «Інвентаризатор» за № 213/12 доп. Отже, відповідно до договору дарування від 28.08.1995, зареєстрованому в реєстрі за № 4111, право власності на 2/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 перейшло до позивача. Пунктом 2.1. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 № 121 (в редакції чинній станом на дату укладення договору) визначено порядок здійснення реєстрації права власності, згідно з яким право власності реєструється в БТІ та на правовстановлювальному документі здійснюється реєстраційний напис. Як вже зазначалось вище на зворотному боці договору дарування від 28.08.1995, зареєстрованому в реєстрі за № 4111, присутній відповідний реєстраційний напис.Таким чином, позивач на законних підставах набула право власності на 2/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Виходячи з викладеного, позивач на законних підставах набула право власності на 1/3 квартири в процесі приватизації державного житлового фонду та на 2/3 квартири за договором дарування. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» № 2923, отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна є фізичні особи громадяни України -власники пошкоджених/ знищених об`єктів нерухомого майна. Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Проте, у зв`язку з неотриманням державним реєстратором відомостей з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно об`єкта нерухомого майна позивача останній не може здійснити державну реєстрацію права власності і, як наслідок, не зможе отримати компенсацію за пошкоджене житло. Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. В інший спосіб визнати право власності позивача на квартиру і зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав, у позивача немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 8,1 кв.м, , 2-а кімната 12,1 кв.м, 3-а кімната 17,8 кв.м, кухні 7,6 кв.м, ванної кімнати 3,1 кв.м, туалету 1,3 кв.м., коридору 7,5 кв.м, вбудованої шафи - 0,2 кв.м., 0,9 кв.м., 0,6 кв.м, балкону 1,2 кв.м, 0,9 кв.м.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. О. Головін