Номер провадження: 22-ц/813/7722/25
Справа № 947/8194/25
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Комлевої О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Яреми Х.С., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

28.02.2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 58 506,00 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 17.11.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладеного договір факторингу, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Внаслідок невиконання умов договору, у позичальника виникла заборгованість у розмірі 58 506,00 грн., що складається із заборгованості за кредитом 6 000,00 грн.; заборгованість за відсотками 52 506,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2025 року позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 506,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. (а.с.65-66).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Зачепіло З.Я., просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.75-81).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 10.12.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а саме 10.12.2025 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.10.2025 року (а.с.109), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.109-111).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, у тому числі стосовно стягнення відсотків у розмірі 52 506,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено договір та відповідно до якого позичальник має сплатити відсотки за користування кредитними коштами у відповідному розмірі (а.с.65-66).

Однак, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором, не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відсотків за користування кредитними коштами, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФІНАНС», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,50% у день (стандартна ставка), 0,10% в день (знижена процентна ставка) (а.с.5-7).

Матеріали справи також містять паспорт споживчого кредиту, який зазначає умови кредитування, у тому числі сплати відсотків (а.с.8).

Зазначений кредитний договір було укладено в електронній формі із застосування верифікації та наданням персональних даних відповідача.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) на законодавчому рівні було встановлено порядок укладення договорів в мережі Інтернет, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною (ч. 3 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розмішені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч. 5 ст. 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону).

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В своїй постанові від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовій формі.

Відповідач ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики, шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження (С792), який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн., картка № НОМЕР_1 , зазначену позичальником при оформленні Кредитного договору (п. 2.1.).

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, підтверджено укладання ОСОБА_1 кредитного договору, який підписаний нею електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора та без здійснення входу позичальника на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету на офіційному сайті первісного кредитора - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не зверталася до ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» для отримання кредитних коштів. Однак, будь-яких доказів на підтвердження зазначеного доводу апелянтом надано не було. Само по собі лише посилання на не укладання договору, не може бути підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(ч. 6 ст. 81 ЦК України).

З врахуванням викладеного, посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивачем не було доведено факту укладання між сторонами кредитного договору, є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника за кредитом становить 58 506,00 грн., що складається із заборгованості за кредитом 6 000,00 грн.; заборгованість за відсотками 52 506,00 грн. (а.с.16).

Проте, колегія суддів зазначає, згідно ч.ч.1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за користування кредитними коштами, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за користування кредитними коштами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.02.2025 року, у справі № 679/1103/23.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, розмір яких більш ніж у вісім разів перевищує тіло кредиту, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, апеляційний суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків за користування кредитними коштами до розміру основного боргу та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 6 000,00 грн.

Інше не відповідало б принципам справедливості, розумності і пропорційності.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2025 року зміні, з ухваленням постанови про часткове задоволення позовної заяви ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 000,00 грн., з яких 6 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 6 000,00 грн. заборгованість за відсотками.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, на 20,51 %, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 496,83 грн.

Крім того, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на 79,49%, з ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 888,35 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», , заборгованість за кредитним договором №1299772 від 17.11.2023 року у розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за кредитом, 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за відсотками, а також стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 496,83 (чотириста дев`яносто шість гривень 83 копійки).

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 888,35 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім гривень 35 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М.Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева