Справа № 705/4226/25
2-п/706/6/25
У Х В А Л А

12 грудня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 705/4226/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалено заочне рішення у справі № 705/4226/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і заявлені позивачем вимоги задоволено повністю.

Суд стягнув із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4089392 від 21.07.2021 у розмірі 49 225 гривень, з яких: 11 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 37 125 гривень заборгованість за процентами та 1 100 гривень заборгованість за комісією. Також із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» стягнуто судові витрати в розмірі 2 422,40 грн, понесені позивачем на сплату судового збору, та 4 000 гривень витрат на правничу допомогу.

27.11.2025 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить, поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21.10.2025 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заява відповідача мотивована тим, що він судові повістки про виклик до суду не отримував, вказує, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази належного повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, яке відбулося 21.10.2025.

За доводами відповідача при ухваленні рішення у справі суд не врахував, що кредитний договір укладений між сторонами 21.07.2021, строк дії кредитного договору до 20.08.2021, тоді як до суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулося лише 10.07.2025, тобто після спливу трьох річного строку позовної давності, що на думку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позову на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Крім того, відповідач стверджує, що положення кредитного договору, що встановлюють обов`язок відповідача по сплаті комісії за надання кредиту у розмірі 10 % суми кредиту, що становить 1 100 грн, є незаконними, оскільки суперечать статтям 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

На переконання відповідача, нараховані первинним кредитодавцем відсотки за кредитним договором у розмірі 37 125 грн складають понад 337% від тіла кредиту та є такими, що порушують ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Оскільки позивачем не надано суду доказів пролонгації кредитного договору відповідно до умов п.2.3.1.1, у первісного кредитора були відсутні підстави для нарахування процентів поза межами строку кредитування встановленого п.1.3 договору. А відтак нарахування процентів за користування коштами в сумі 11 000 грн слід проводити із відсоткової ставки 1,25%, яка обмежується 30 днями та їх загальний розмір становить - 4125 грн (11000 грн х 1,25% х 30 днів).

У судове засідання 12.12.2025 відповідач ОСОБА_1 не з`явився, 11.12.2025 засобами поштового зв`язку на адресу суду скерував заяву, в якій просить заяву про перегляд заочного рішення розглядати у його відсутність та ухвалити рішення з урахуванням всіх доводів, які відповідачем були надані.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» у судове засідання не з`явився, будь яких клопотань до суду не подавав.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача.

Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Водночас суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.

З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом.

Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого судом першої інстанції заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо поважності причин неявки відповідача у судове засідання та (або) неповідомлення про причини неявки, а також поважності причин неподання відзиву на позовну заяву.

Згідно відповідді №1575910 від 16.07.2025 із Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Це місце проживання відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції чинній на дату реєстрації місця проживання) відповідач зареєстрував самостійно 18.07.2018.

Судові повістки про виклик надіслані відповідачу на самостійно зареєстровану ним адресу.

Однак, надіслані на зареєстроване місце проживання відповідача судові повістки про виклик до суду для розгляду справи повернуті з відміткою про відсутність адресата за зазначеною адресою (а.с. 88, 98).

Пункт третій частини 8 ст. 128 ЦПК України унормовує, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За наведеного, доводи відповідача про неявку до суду у зв`язку з тим, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, нормам діючого процесуального законодавства не відповідають.

Суд акцентує свою увагу на тому, що це право відповідача з`являтись до суду в судові засідання чи ні, але безпосередньо суд своє зобов`язання щодо повідомлення відповідача по справі виконав в повному обсязі, докази чого, знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Крім іншого, норми ч. 1 ст. 288 ЦПК України визначають, що до заяви про перегляд заочного рішення мають бути додані докази на підтвердження того, що відповідач не міг з`явитись до суду саме з поважних причин.

Визначення поняттю «поважні причини» законодавець не надає, однак судова практика поважними причинами пропуску строку визнає лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне прибуття до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідачем доказів поважності причин неявки до суду не надано.

Дослідженням заяви відповідача про перегляд заочного рішення та матеріалів справи, які слугували підставою для ухвалення рішення, суд приходить до висновку про відсутність посилань на будь-які докази, які мають істотне значення для справи і які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення.

Зокрема, рішення про задоволення заявлених вимог суд дійшов на підставі того, що сукупність досліджених доказів підтвердили наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, у тому числі за тілом кредиту, комісією та процентами.

Заборгованість за тілом кредиту відповідач не оспорює.

Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність підстав для стягнення із нього комісії, суд виходить із такого.

21.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №4089392, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 11 000 грн строком на 30 днів із 21.07.2021 по 20.08.2021 (п. 1.1 - 1.4 Договору).

Відповідно до пункту 1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом (без врахування тіла кредиту) складають 5 225 грн в грошовому виразі та 11,215,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка).

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом, становить 16225 грн. Загальні витрати позичальника - це загальна сума зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (п. 1.5 Договору).

Комісія за надання кредиту визначена сторонами у розмірі 1 100 грн, яка рахується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 №16 затвердило правило розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Враховуючи умови Договору про споживчий кредит №4089392 від 21.07.2021 та Правила надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», суд вважає правомірними дії товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним кредитним договором сторони передбачили нарахування комісії за надання кредиту та включили суму нарахувань по комісії до графіку платежів.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Відтак суд виснує про наявність у ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», як правонаступника ТОВ «Мілоан», права на стягнення із відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 1 100 грн.

Перевіряючи доводи відповідача щодо нарахування первісним кредитором процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, суд зауважує, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ч. ч. 1 3 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

При укладенні кредитного договору сторони погодили, що проценти за користування кредитом, відповідно до пункту 1.5.2 Договору складають 4125 грн із розрахунку 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку за кожен день користування кредитом ( п. 1.6 Договору).

За умовами п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Плата за кредитом визначена у п. 2.2. Договору.

Зокрема, пунктом 2.2.2 Договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.

Пунктом 2.3 Договору передбачено пролонгацію строку кредитування, яка може відбуватися на пільгових або стандартних умовах.

Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством.

Для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частину заборгованості по кредиту.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору, або 1,25% в день.

За умовами пролонгації на стандартних (базових) умовах, що передбачені пунктом 2.3.1.2 Договору, позичальник може збільшувати строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Дослідженою судом відомістю ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4089392 встановлено, що ОСОБА_1 у період із 22.07.2021 по 20.08.2021 нараховані проценти в розмірі 1,25% від суми боргу, що становить 137,50 грн, в день, а загалом: 4 125 грн (30*137,50 грн).

У зв`язку із пролонгацією Договору на стандартних (базових) умовах, за наступні 60 днів користування кредитними коштами ТОВ «Мілоан» нараховувало відповідачу проценти з розрахунку 5% в день, що становить 550 гривень. Тоді загальний розмір процентів, що відповідач має сплатити за період із 21.08.2021 по 19.10.2021 становить: 550*60 = 33 000 грн.

Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору, нараховані первинним кредитором проценти у загальному розмірі 37 125 грн.

При цьому, доводи відповідача про відсутність доказів пролонгації Договору суд відхиляє як безпідставні, оскільки неповернення суми кредиту та подальше користування відповідачем отриманими коштами відповідно до пункту 2.3.1.2 Договору пролонговувало строк кредитування на 1 день, а загалом не більше як на 60 днів.

Щодо строків звернення позивачем із позовом до суду.

Судом встановлено, що Договір про споживчий кредит №4089392 укладений між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» 21.07.2021. До суду ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», як правонаступник ТОВ «Мілоан», звернулося 16.07.2025.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас прийнятим 30.03.2020 Законом №540 ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

За змістом пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Карантин в Україні було встановлено із 12.03.2020 до 30.06.2023. Воєнний стан запроваджено 24.02.2022 та неодноразово продовжено до даного часу. Перебіг позовної давності поновлено лише Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 04.09.2025, а тому встановлені статтею 257 ЦК України строки звернення до суду позивач не пропустив, тому підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності у даній справі суд не вбачає.

Ухвалюючи 21.10.2025 рішення у даній справі, суд врахував усі обставини, перевірив їх наданими доказами, які існували на час вирішення спірних правовідносин.

Поряд з цим, жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення спору, окрім власної незгоди із нарахованою комісією та розміром заборгованості за процентами відповідач у заяві про перегляд заочного рішення не навів.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підстав для скасування ухваленого 21.10.2025 заочного рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, немає.

Керуючись ст. 284, 285, 287, 288, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 705/4226/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Альона ШКОЛЬНА