Дата документу 02.12.2025 Справа № 334/7487/25
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №334/7487/25 Головуючий у 1-й інстанції:Романько О.О.
Провадження №22-ц/807/2302/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кухаря С.В., Трофимової Д.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2025 року про залишення позовної заяви без руху у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 06.11.2025 року, яка надійшла до апеляційного суду 24.11.2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Наведені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 і повинні враховуватися апеляційним судом.

Статтею 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Ухвали про залишення позовної заяви без руху вказаний перелік не містить.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 щодо оскарження ухвали Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2025 року про залишення позовної заяви без руху підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2025 року про залишення позовної заяви без руху у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С.Кухар С.В. Трофимова Д.А.