САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа № 206/6990/25
УХВАЛА

12 грудня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Румянцева О.П.,

при секретарі Богатько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі заяву судді Самарського районного суду міста Дніпра Поштаренко О.В. про самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Росії про стягнення шкоди внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Росії про стягнення шкоди внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

10 грудня 2025 року суддя Самарського районного суду міста Дніпра Поштаренко О.В. заявила самовідвід з підстав того, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який тривалий час працював в її складі на посаді секретаря.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно положень «Бангалорських принципів поведінки судді», що ухвалені резолюцією № 2006 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, допускається самовідвід (відвід) судді у тому випадку, коли сторонньому спостерігачеві може здатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.199 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

При визначенні наявності підстав для самовідводу, судом має бути враховано положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А тому, згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону, обставини, зазначені в заяві про самовідвід судді Поштаренко О.В. від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Росії про стягнення шкоди внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, на думку суду, не можуть бути підставою для самовідводу судді, а відтак суд приходить до висновку, що заява про самовідвід судді Поштаренко О.В. не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 40, 258-260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви судді Поштаренко Оксани Вікторівни про самовідвід у розгляді позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Росії про стягнення шкоди внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П.Румянцев