Справа № 694/3059/25
провадження № 2/694/1443/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
12.12.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Звенигородка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контора Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування: на 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 5,79 га, яка знаходиться на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області; земельну ділянку площею 5,8972 га, на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої входить майно, що належало спадкодавцю на праві власності, а саме: 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та дві земельні ділянки площею 5,79 га і 5,8972 га, що розташовані на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті матері державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області Шалденко Л.В. 15.05.2025 року за № 134/2025 була заведена спадкова справа. Іншим спадкоємцем за законом є батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який до смерті дружини проживав і був зареєстрований разом із нею за вказаною адресою та на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України.
02.10.2025 року державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Позивачка зазначає, що все спадкове майно знаходиться на тимчасово окупованій території України, де державні органи України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, а доступ до оригіналів документів у неї відсутній з причин, пов`язаних із окупацією та активними бойовими діями. Разом з тим, у неї є належним чином оформлені копії документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві.
На думку позивачки, неможливість подання оригіналів правовстановлюючих документів через об`єктивні обставини, пов`язані з окупацією території, не може бути підставою для відмови у визнанні її права власності на спадкове майно. Вона вважає, що її право на спадкування гарантовано Конституцією України, Цивільним кодексом України, а також порушене відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду з метою захисту свого права шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.
Ухвалою суду від 17.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також витребувано у державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори
належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 17.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду.
Позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та перебуває на тимчасово окуповані території, а тому був повідомлений про дату, час і місце судового засідання у справі відповідно до вимог ч. 1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області в судове засідання не з`явився. Звернулись суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позову не заперечують.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи у його відсутності, не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, про що постановляє відповідну ухвалу.
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Звенигородським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про смерть за № 214 від 03.04.2025 р. (а.с.34).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 , що підтверджує факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем та відповідачем (а.с.33).
З копії паспорту громадянина України позивачки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 вбачається, що з 26 листопада 2012 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно копій правовстановлюючих документів, долучених до матеріалів справи, 11 січня 1991 року між колгоспом «Дружба» Троїцького району Луганської області та громадянкою ОСОБА_3 було укладено типовий договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу, відповідно до якого остання придбала 1/2 частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчено державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за №47.
Крім того, довідкою від 24 грудня 1992 року, виданою на підставі рішення зборів колгоспу «Дружба» від 3 лютого 1991 року, підтверджується, що ОСОБА_3 повністю сплатила вартість житлового будинку в сумі 7689 рублів, у зв`язку з чим господарство
отримало відшкодування всіх витрат на його будівництво та зняло заборону на відчуження зазначеного будинку (а.с.10,11,12,14,15).
Відповідно до копії технічного паспорта 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 належало на праві власності покійній ОСОБА_3 (а.с.35-36).
З копії паспорта відповідача ОСОБА_2 вбачається, що він з 20.07.1993 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За цією ж адресою була зареєстрована спадкодавець ОСОБА_3 з 13.06.1993 року (а.с. 21-24).
Після смерті ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_1 16.05.2025 року подала до Звенигородської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та нотаріусом було заведено спадкову справу №74083895.
Згідно з даними інформаційної довідки заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались.
02.10.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій зазначила спадкове майно та повідомила, що іншим спадкоємцем є ОСОБА_2 .
Постановою державного нотаріуса від 02.10.2025 р. № 946/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.32, зворот.).
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 та своєчасно звернулась до державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Іншим спадкоємцем першої черги за законом є батько позивачки ОСОБА_2 , який був чоловіком померлої ОСОБА_3 , проживав разом з нею на момент смерті, відомості про його відмову від прийняття спадщини відсутні, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. При цьому частки спадкоємців у спадковому майні мають бути рівними.
Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно померлої ОСОБА_3 , однак позбавлена можливості отримати спадкове майно у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку про необхідність захисту її спадкових прав шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало спадкодавцю.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судового збору, а тому судові витрати суд залишає за позивачем.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1261, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контора Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 (одну четверту) частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 частина якого належала спадкодавцю ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі типового договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.01.1991 року, зареєстрованого в БТІ 11.02.1991 року за №1841.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Звенигородським районним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контора Черкаської області, , місцезнаходження: 20202, Черкаська область, м. Звенигородка, проспект Шевченка, 10.

Суддя Т.М. Кравченко