ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
11 грудня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Мельник В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОПЕРТІ ЛІГАЛ СЕРВІС» до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОПЕРТІ ЛІГАЛ СЕРВІС» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в 30 вересня 2025 року ТОВ «ПРОПЕРТІ ЛІГАЛ СЕРВІС» стало власником нерухомого майна, зокрема квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.
Під час здійснення своїх законних прав щодо володіння та розпорядження майном, позивачу стало відомо про перебування спірної квартири під арештом на підставі постанови ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва про арешт майна боржника №582/10 від 07.04.2008 року.
Так, вказане обтяження унеможливлює в повній мірі реалізовувати право власності ТОВ «ПРОПЕРТІ ЛІГАЛ СЕРВІС» на вказане майно, що є грубим порушенням законних прав останнього, в зв`язку з чим позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном ТОВ «ПРОПЕРТІ ЛІГАЛ СЕРВІС», шляхом звільнення з під арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва про арешт майна боржника №582/10 від 07.04.2008 року.
Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом,30 вересня 2025 року ТОВ «ПРОПЕРТІ ЛІГАЛ СЕРВІС» стало власником нерухомого майна, зокрема квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна.
Під час здійснення своїх законних прав щодо володіння та розпорядження майном, позивачу стало відомо про перебування спірної квартири під арештом на підставі постанови ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва про арешт майна боржника №582/10 від 07.04.2008 року.
Згідно з відповіді з Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08 грудня 2025 року, вбачається, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що інформація про виконавче провадження в межах якого була винесення постанова про арешт майна боржника 582/10 від 07.04.2008 року в Системі відсутня та відповідно матеріали виконавчого провадження відсутні.
Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про apeшт майна боржника aбo про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника, aбo на окремі речі.
Згідно роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).
За наведеного, у даному випадку відповідачем/співвідповідачем у справі має бути боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки вирішення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Згідно висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (касаційне провадження № 14-61цс18) пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Клопотання про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача належним, позивач у порядку визначеному ЦПК України суду не подав.
У той же час, у силу закону суд позбавлений можливості самостійно вчиняти дії щодо залучення співвідповідача чи проводити заміну неналежного відповідача без відповідного клопотання з боку позивача.
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази в сукупності, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, не є ані боржником у справі, а отже є неналежним відповідачем у цій справі, відтак відсутні правові підстави для задоволення позову про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом звільнення майна з під арешту, оскільки позов подано до неналежного відповідача.
Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 12, 13, 76, 77, 80-83,89, 141, 263, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд
В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОПЕРТІ ЛІГАЛ СЕРВІС» до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.