Номер провадження 2-р/754/18/25
Справа № 754/931/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2025 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Сенюти В.О.

секретаря судового засідання - Каба А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Штронди Антона Михайловича про роз`яснення рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2016 по цивільній справі 754/931/15 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення депозитного вкладу, нарахованих відсотків та штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника АТ КБ «Приватбанк» - Штронда А.М., через систему «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про роз`яснення судового рішення по цивільній справі 754/931/15 від 29.01.2016.

Подана заява обґрунтована тим, що 29.01.2016 рішенням Деснянського районного суду міста Києва позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення депозитного вкладу, нарахованих відсотків та штрафних санкцій задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу за договором № SAMDNWFD100 від 13.12.2013 в розмірі 25000 дол. США, відсотки за угодою в розмірі 1 880, 14 дол. США, пеню в розмірі 4493,83 дол. США. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12.07.2016 та постановою Верховного Суду від 28.03.2018 рішення залишено без змін. Станом на 14.04.2025 на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий документ, у зв`язку з чим відкрито провадження НОМЕР_1. В свою чергу, стягнуті за рішенням суду з банку відсотки за користування банківським вкладом за своєю природою є доходом позивача (фізичної особи), який відповідно до законодавства підлягає оподаткуванню. Однак, приймаючи вказане рішення, Деснянський районний суд міста Києва не врахував положення Податкового Кодексу України, які є імперативними і обов`язковими до виконання. Так, податковий агент зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення норм. При цьому податковий агент, який нараховую (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України. Враховуючи індивідуальну податкову консультацію ДПС України від 13.09.2024, доходи нараховують (оплачуються) юридичною особою на користь фізичної особи на підставі рішення суду, включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та оподатковується на загальних підставах. Таким чином, у АТ КБ «ПриватБанк» виникло зобов`язання виконати рішення суду, а з іншої сторони, якщо суми, які підлягають виплаті у відповідності до вимог ПК України є доходом фізичної особи, то АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язаний виконати вимоги пп.168.1.1 та ст. 168 ПК України та з доходів, які підлягають виплаті фізичній особі, утримувати та сплатити від імені такої особи податки, а решту коштів виплатити позивачу за рішенням суду. Оскільки, фізична особа, при отриманні доходу у відповідності до ст. 67 Конституції України зобов`язана сплатити податки, а фактичним платником таких податків є АТ КБ «ПриватБанк», то саме останній має утримати та сплатити податки із сум, які підлягають виплаті фізичній особі за рішенням суду.

На підставі викладеного, заявник просить роз`яснити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2016 по справі № 754/931/15, а саме:

?чи мають суми, зазначені у резолютивній частині рішення суду, бути виплачені АТ КБ «ПриватБанк» позивачу з урахуванням податків та зборів, якщо такі суми підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України;

?за рахунок яких саме коштів АТ КБ «ПриватБанк», як податковий агент зобов`язане сплатити податки та збори до державного бюджету, якщо суми зазначені в резолютивній частині рішення суду, підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи положення частини 3 статті 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши зміст заяви та письмові матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13.01.2015 визначена Деснянському районному суду міста Києва підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення депозитних вкладів, нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.01.2015 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача - № 754/931/15.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2016 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу за договором SAMDNWFD100 від 13.12.2013 в розмірі 25000 доларів США, відсотки за угодою в розмірі 1880,14 доларів США, пеню в розмірі 4493,83 доларів США. в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12.07.2016 рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2016 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.03.2018 рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2016 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12.07.2016 залишено без змін.

27.07.2016 Деснянський районний суд міста Києва видав виконавчий лист у справі № 754/931/15.

23.09.2016 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 754/931/15 виданого Деснянським районним судом міста Києва 27.07.2016.

На момент звернення заявника до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, виконавче провадження № НОМЕР_2 перебуває на виконанні, про що свідчить інформація про виконавче провадження (194-197 Т. 2).

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальний порядок роз`яснення судового рішення регулюється положеннями статті 271 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено (частина четверта зазначеної статті).

Частиною другою статті 271 ЦПК України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Виходячи зі змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Незрозумілим слід вважати таке судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в такому роз`ясненні.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 607/2611/22, від 05.04.2023 у справі № 127/16528/20, від 15.06.2022 у справі № 759/1382/19.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, механізм, визначений статтею 271 ЦПК України, не може використовуватися, якщо хтось з осіб, які беруть участь у справі, не погоджується з висновками суду по суті спору або не розуміє мотивацію судового рішення.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.04.2018 є мотивованою, чіткою та зрозумілою і не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою та не передбачає декілька варіантів тлумачення.

Отже, суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що, в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим як для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Таким чином є дві умови, за яких роз`яснюється рішення: перша умова - це та, що не можна змінювати його зміст, а друга - якщо рішення є незрозумілим для тих, кого зобов`язано його виконувати і орган, який буде його виконувати.

В свою чергу, чинним законодавством передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення, а не роз`яснення порядку виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.08.2018 у справі № 808/1298/15.

Представник заявника у своїй заяві просить роз`яснити, чи має відповідач виплатити присуджені суми позивачу з урахуванням податків та зборів, якщо такі суми підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України та за рахунок яких саме коштів відповідач - АТ КБ «ПриватБанк», як податковий агент зобов`язаний сплатити податки та збори до державного бюджету, якщо суми зазначені в резолютивній частині рішення суду, підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зміст рішення стороні відповідача є зрозумілим, проте у поданій заяві мова йде про порядок виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2016 по справі № 754/931/15, що не охоплюється змістом положення частини 1 статті 271 ЦПК України та не може бути роз`яснений судом враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08.08.2018 у справі № 808/1298/15.

Крім того, надання відповіді на поставлені питання у заяві, фактично призведе до зміни судового рішення в частині стягнення сум, що буде порушенням положення статті 271 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 271 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Штронди Антона Михайловича про роз`яснення рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2016 по цивільній справі 754/931/15 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення депозитного вкладу, нарахованих відсотків та штрафних санкцій - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено - 16.12.2025.

Суддя: В.О.Сенюта