Справа № 478/296/25 Провадження № 2/478/197/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Крюкової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Добриня - 2014», про визнання недійсним договору оренди землі та зняття його з реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та за позовом Приватного підприємства «Добриня - 2014» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Казанківська селищна рада Баштанського району Миколаївської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасуваня державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Ляшенко М.Д., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Добриня - 2014», про визнання недійсним договору оренди землі та зняття його з реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив що між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 28.03.2011 року було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 13,68 га з кадастровим номером :06:000:0078, терміном на 49 (сорок дев`ять) років. Вказаний договір оренди земельної ділянки було зареєстровано 26.09.2011 року у відділі Держкомзему у Казанківському районі Миколаївської області за реєстровим номером 00119. Договір оренди виконувався сторонами відповідно до умов договору, в тому числі щодо виплати орендної плати в повному обсязі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер орендодавець - ОСОБА_3 . Після смерті орендодавця ОСОБА_3 орендна плата за орендовану земельну ділянку зберігається на депозиті так, як у нього була відсутня інформація щодо спадкоємців вказаної земельної ділянки.

У квітні 2018 року, без звернення до нього - орендаря спірної земельної ділянки, ОСОБА_2 , яка як вбачалось із змісту позовних вимог є спадкоємицею майна померлого орендодавця ОСОБА_3 , звернулась до Казанківського районого суду Миколаївської області з позовом до нього про розірвання договору оренди вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0078, укладений між ним та покійним ОСОБА_3 та стягнення орендної плати за період часу 2011-2017 роки в сумі 62495,85 грн. 20.08.2018 року Казанківським районним судом Миколаївської області по вказаній цивільній справі № 478/566/18 в задоволені позову було відмовлено в повному обсязі. Рішення суду першої інстанції було підтверджено рішенням Миколаївського апеляційного суду від 05.12.2018 року, яким апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.08.2018 року залишено без змін.

Після вказаних обставин жодних документів щодо прийняття нею ( ОСОБА_2 ) спадщини, реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, заяв про виплату орендної плати, внесення змін чи доповнень до договору оренди землі, пропозицій щодо зміну умов договору тощо від відповідача до нього, ОСОБА_1 не надходило. За вказаний період часу земельна ділянка знаходилась в його користуванні на підставі укладеного із спадкодавцем договору оренди земельної ділянки.

В подальшому йому стало відомо, що 22.11.2024 року за № 57728942 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено інформацію про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки за №38462804) згідно з яким він довідався про те, орендодавець ОСОБА_2 передала в оренду вказану земельну ділянку, яка знаходилась у нього в оренді на підставі договору оренди землі від 19.11.2024 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Добриня - 2014».

До часу виготовлення цього позову відповідач ОСОБА_2 не надала йому, як орендарю правовстановлюючих документів, які передбачені ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України про те, що вона є спадкоємцем спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0078. Вважає, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку у порядку спадкування, що перебуває у користуванні іншої особи переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди. Тобто, за загальними правилами в разі смерті орендодавця договір оренди землі припиняється, що збігається із змістом ст. 40 Договору оренди землі від 28.03.2011 , а саме, - «... Перехід права власності на орендовану земельну діляг до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмежена її дієздатність за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем…».

Вказує, що своїми умисними діями, спрямованими на укладання та реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки з ПП «Добриня - 2014», відповідач ОСОБА_2 , якій достовірно було відомо про існування договору оренди щодо вказаної земельної ділянки, вчинила дії, які призвели до виникнення подвійної реєстрації права оренди однієї й тієїж земельної ділянки (подвійного права оренди), що порушує його право як орендаря на користування спірною земельною ділянкою, яка знаходилась в його користуванні на підставі укладеного в рамках чинного законодавства договору оренди, який не було ні припинено, ні розірвано як в порядку чинного договірного права, ані в судовому порядку.

Вказує, що Верховна Палата Верховного Суду вже зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Укладання договору оренди під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкодити первинному орендарю його право користування відповідною земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 10/1030/18 конкретизувала власний правовий висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, визначивши, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наголошуючі на презумпцію правомірності договору, ставить питання про визнання недійсним договору оренди землі, укладеним між ОСОБА_2 та ПП «Добриня - 2014» та зняття його з реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

21.03.2025 року ухвалою суду було відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

Також, 19.05.2025 року ПП «Добриня-2014», в інтересах якого діє Ільїн О.В., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним, скасуваня державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, площею 13.6823 га, кадастровий номер: :06:000:0078, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташована в межах території Великоолександрівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області.

Вказану земельну ділянку відповідач ОСОБА_2 отримала у спадок після смерті свого брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19 листопада 2024 року між ПП «Добриня-2014» та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі. За його умовами, відповідач ОСОБА_2 передала в оренду позивачу ПП «Добриня -2014» належну їй земельну ділянку, площею 13,6823 га, з кадастровим номером :06:000:0078, строком на 10 років, під зворотне зобов`язання останнього сплачувати орендну плату у формі та розмірі 800 грн за 1 га орендованої земельної ділянки, у строк до 31 грудня кожного року.

З моменту укладення договору оренди землі позивач ПП «Добриня 2014» сумлінно його виконувало, поки у квітні 2025 року не дізналось про існування судової справи № 478/296/25.

Так, у провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа №478/296/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Добриня-2014» про скасування договору оренди землі та зняття його з реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В зазначеному вище позові ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки без номера площею 13,6823 га за кадастровим номером :06:000:0078 від 19 листопада 2024 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Добриня-2014», та скасувати реєстраційний номер 236 в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як зазначається у позові, 28 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі. За змістом зазначеного вище договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 13,68 га. Згідно п. 43 договору невід`ємними його частинами є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт прийомки-передачі об`єкта оренда; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом.

06 квітня 2025 року представником позивача направлено адвокатський запит до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за змістом якого адвокат Ільїн О.В. просив надати належним чином завірені копії документів, зокрема, копії договору оренди землі, площею 13,68 га, укладеного 28 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , терміном на 49 років, з невід`ємними його частинами, а саме: планом або схемою земельної ділянки; кадастровим планом земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; актом визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; актом прийомки-передачі об`єкта оренда; проектом відведення земельної ділянки.

За результатами розгляду запиту Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області надано копію договору оренди земельної ділянки площею 13,68 га, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 терміном на 49 років, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Великоолександрівській сільській раді 26 вересня 2011 року. План або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт прийомки-передачі об`єкта оренда; проект відведення земельної ділянки, зазначеного договору оренди землі у Головному управлінні відсутні.

Представник позивача вважає, що у порушення положень ст. 15 Закону України «Про оренду землі», у спірному договорі від 28 березня 2011 року відсутні невід`ємні його частини, що є безумовною підставою для визнання договору недійсним, тому просив визнати договір оренди землі, укладений 28 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 26 вересня 2011 року відділом Держкомзему у Казанківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 00119, недійсним, та стягнути з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача ПП «Добриня-2014» судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу, у розмірі 20000 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 червня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до судового засідання.

Ухвалою Казанківського районного суду від 23.06.2025 року було задоволено клопотання представника позивача Приватного підприємства «Добриня-2014» - Ільїна Олександра Валерійовича про об`єднання справ в одне провадження.

Цивільну справу № 478/590/25 (пров. № 2/478/294/2025) за позовом Приватного підприємства «Добриня-2014», в інтересах якого діє Ільїн Олександр Валерійович до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним об`єднати в одне провадження з цивільною справою № 478/296/25 (пров. № 2/478/197/2025) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Добриня-2014» про скасування договору оренди землі та зняття його з реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Об`єднаній цивільній справі було присвоєно єдиний номер № 478/296/25 (пров. № 2/478/197/2025) та передано до канцелярії Казанківського районного суду Миколаївської області для передачі на розгляд судді Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В.

30.06.2025року через підсистему Електронний суд від представника Приватного підприємства «Добриня - 2014» адвоката Ільїна О.В. надійшла заява про зміну предмету позову в частині позовних вимог та просив суд розглядати позовні вимоги з врахуванням внесених змін. Необхідність у зміні предмету позову мотивував тим, що початкові позовні вимоги не у повній мірі та не ефективно забезпечать ПП «Добриня - 2014» захист його порушених прав як землекористувача (орендаря).

Ухвалою Казанківського районного суду від 05.08.2025 року клопотання представника ПП «Добриня - 2014» адвоката Ільїна О.В. про зміну предмету позову було задоволено. Ухвалено розгляд справи проводили з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 30.06.2025 р., а саме:

- визнати недійсним Договір оренди землі, укладений 28 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, загальною площею 13,68 га, розташованої на території Великоолександрівської с/р, Баштанського (на момент укладання - Казанківського) району Миколаївської області;

- скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) щодо земельної ділянки, загальною площею 13,68 га, розташованої на території Великоолександрівської с/р, Баштанського (на момент укладання - Казанківського) району Миколаївської області, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Великоолександрівської сільської ради 26 вересня 2011 року на підставі Договору оренди землі, укладеного 28 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 спірну земельну ділянку загальною площею 13,68 га, розташовану на території Великоолександрівської с/р, Баштанського (на момент укладання - Казанківського) району Миколаївської області.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник ОСОБА_1 адвокат Ляшенко М.Д. надав до суду клопотання в якому просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, підтримав заявлені вимоги та заперечення з підстав, викладених у позовній заяві просив їх задовольнити. В задоволені позовних вимог ПП «Добриня-2014» просив відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх неогрунтованістю та безпідставністю.

Відповідачка за позовами ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомила, правом подати відзив на позовні заяви не скористалась.

Представник позивача-відповідача адвокат Ільїн О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відзиву на позовні вимоги суду не надали. 08.12.2025 року надав до суду клопотання, в якому зазначив, що в разі неможливості його присутності у судовому засіданні, провести судове засідання за його відсутності.

Представник третьої особи - Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, оцінивши надані докази, приходить до такого висновку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 28 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який в силу Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК №006026 від 23.04.2002 року, являвся власником земельної ділянки, площею 13,68 га, розташованої на території Великоолександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, була досягнута домовленість про передачу належної йому земельної ділянки в оренду строком на 49 років. Ця домовленість реалізована правочином (договором) з додержанням визначеної законом письмової форми, який зареєстровано 26 вересня 2011 року у відділі Держкомзему у Казанківському районі в Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі по Великоолександрівській сільській раді за реєстровим № 00119, тому є укладеним з моменту його державної реєстрації, що підтверджеється довідками Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за вих/№ 812/113-18 від 14.08.2018 року, вих/№ 29-14-0.61-1521/2-25 від 10.04.2025 року та визнається сторонами.

Орендодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 , що мало місце 05.11.2016 року, належну йому земельну ділянку успадкувала спадкоємець ОСОБА_2 , яка згідно витягу (інформації) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за за законом, серія та номер 753, виданного 08.11.2017 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. набула право власності на земельну ділянку, площею 13,6823 га, з кадастровим номером :06:000:0078.

Успадкувавши земельну ділянку спадкоємець ОСОБА_2 успадкувала права та обов`язки орендодавця ОСОБА_3 , визначені договором оренди земельної ділянки від 28.03.2011 року, які не припинилися внаслідок його смерті.

Вимоги ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказують про те, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом досліджено рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.08.2018 року у цивільній справі № 478/566/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди успадкованої земельної ділянки, площею 13,6823 га, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з підстав систематичної несплати орендної плати, яким в задоволені позовних вимог було відмовлено. Згідно вказаного рішення судом було встановлено, що Спірний договір був укладений та підписаний сторонами, також виконувався сторонами. На момент укладення вказаного договору не було допущено порушень правових норм, які б свідчили про недійсність правочину. На виконання умов договору в рахунок сплати орендної плати за передачу в оренду земельної ділянки по договору оренди на 49 років, ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 70 000,00 грн, що підтверджується розпискою. Претензій щодо наявності/відсутнності невід`ємних частин договору, передбачених п. 43 договору позивачем не заявлено. Із змісту позовних вимог вбачається. Що позивач, ОСОБА_2 визнає наявність договірних відносин між нею (спадкоємицею) та ОСОБА_1 на успадковану нею земельну ділянку на підставі спірного договору оренди землі, щодо розірвання якого ОСОБА_2 позивалась до суду.

Приписами статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюванних договорів) передбачалося, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Дослідженням наданого спірного договору оренди землі, зареєстрованого 26.09.2011 року за реєстраційним номером 00119 встановлено, що укладений договір оренди землі відповідає Типовій формі договорів оренди землі, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Ураїни № 220 від 03.03.2004 року «Про затвердження Типового договору оренди Землі», із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ (в редакції Постанови КМУ № 780 від 03.09.2008 р.), яка діяла під час укладання спірного правочину.

Пунктом 43 вказаного договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Встановлений факт укладання спірного договору оренди землі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в совокупності із власноруч підписаним договором, на думку суду свідчить, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (строків, орендної плати тощо), їх волевиявлення на вчинення правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договорами оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина 2 статті 124 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час підписання сторонами спірного договору оренди землі та його державної реєстрації).

За приписами ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України у вказаній редакції, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 202 ЗК України (в редакції станом на час укладення договорів оренди позивачем) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому законом.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі станом на 26.09.2011 року (на час укладення спірного договору оренди позивачем), - до 01.01.2013 року, регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі».

Згідно п. 10 зазначеного Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі.

Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку ( п.11 зазначеного Порядку).

Датою державної реєстрації договору про внесення змін до договору оренди (суборенди) землі, договору про його дострокове розірвання або поновлення є дата внесення запису до розділу Книги записів ( п.12 Порядку).

Факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо така відбулася, відображався у тексті цього договору відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220 (в редакції Постанови КМУ № 780 від 03.09.2008 р.), яка діяла під час укладання правочину.

У тексті, зокрема, зазначалися інформація про орган, котрий провів державну реєстрацію договору та його посадову особу, а також дата вчинення та номер запису в Державному реєстрі земель. На підтвердження вказаної інформації державний реєстратор посвідчував напис своїм підписом та печаткою органу реєстрації за наявності.

Отже, реєстраційний напис на договорі оренди земельної ділянки є похідним від запису у Книзі записів. Державний реєстратор не був наділений правом проставити такий напис, допоки не зробив відповідний запис у Книзі записів за певним номером.

Судом встановлено, що на договорі оренди від 26.09.2011 року, є відмітка посадової особи з прикладенням гербової печатки про те, що договір оренди землі зареєстрований у Відділі у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідні записи за номером 00119.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір оренди землі внаслідок внесення 26.09.2011 року до державного реєстру (Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди землі) відповідного запису про реєстрацію договору оренди набув чинності, а здійснення його державної реєстрації свідчить про визнання та підтвердження державою факту виникнення у позивача права оренди на оспорювану земельну ділянку.

ВС неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (п. 6 ст. 3 ЦК України) стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20 , від 11.08.2021 у справі № 909/436/20, від 06.10.2021 у справі № 925/1546/20).

Так, поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (ст. І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права).

Естопель - заборона стороні поводитися всупереч її попередній поведінці (заявам, твердженням, обіцянкам, фактичній поведінці і навіть бездіяльності) у тих випадках, коли така поведінка не пов`язує цю сторону і не примушує до послідовності з огляду на правочин чи інший формальноправовий ефект, але попередня поведінка сформувала в іншої сторони довіру і розумні очікування, і їх підрив (внаслідок непослідовності) призведе до явної несправедливості Особа, яка має якесь право, і своєю поведінкою створює в іншої особи відчуття, що вона цим правом користуватися не буде, а згодом всупереч колишній власній поведінці намагається скористатися своєю формальною правовою позицією, то за наявності низки ознак суд на підставі принципу естопель може відмовити у захисті такого права за ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, вбачаючи зловживання правом.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується ще на римській максимі ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.

Про те, відповідач ОСОБА_2 , поза розумним сумнівом достовірно знаючі про існування договору оренди спірної земельної ділянки (щодо розірвання якого позивалась до суду), без його розірвання чи визнання недійсним, 19.11.2024 року строком на 10 років уклала з ПП «Добриня-2014» договір оренди успадкованої нею спірної земельної ділянки, площею 13,6823 га з кадастровим номером :06:000:0078, що підтверджується доданим договором.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за індексним номером 76286490, за ПП «Добриня-2014» зареєстровано право оренди земельної ділянки, з кадастровим номером :06:000:0078, строком на десять років, до 19.11.2034 року. Номер закпису про інше речове право 57728942, дата та час державної реєстрації: 22.11.2024 (12.59.26).

Як вбачається із матеріалів справи, на час підписання (укладання) 19.11.2024 року договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки за ПП «Добриня-2014», був чинним інший договір оренди землі вказаної земельної ділянки, укладений із позивачем 26.11.2011 року, зареєстрований у Відділі в Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

Судом також досліджено рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.07.2025 року у цивільній справі № 478/387/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди успадкованої земельної ділянки, з кадастровим номером :06:000:0078, площею 13,6823 га, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з підстав систематичної несплати орендної плати, яким в задоволені позовних вимог було відмовлено. Претензій щодо наявності/відсутнності невід`ємних частин договору, передбачених п. 43 договору позивачем не заявлено.

Згідно Постанови Миколаївського апеляційного суду від 22.10.2025 року вказане рішення вказане рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.04.2025 року залишено без змін.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.

Частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний реєстратор зокрема:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно та наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

Згідно роз`яснення Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними право набувачами» встановлено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01 січня 2013 року.

Імперативними приписами п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наведено перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав, зокрема у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.06.2018 у справі № 823/378/16 (в Реєстрі судових рішень № 75241943) зробила наступний правовий висновок: «Із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора убачається, що одним із його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, зокрема, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів тощо. Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті 3 Закону № 1952-1V засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1)».

З аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора вбачається, що одним із його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор повинен запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів тощо.

Враховуючи викладене вище, в порушення вимог ст. 10, 24, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор не перевірив наявність зареєстрованих прав на зазначені вище земельні ділянки, що виникло в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, і здійснив повторну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку, чим було порушено право ОСОБА_1 , яке підлягає захисту.

За вказаних таких обставин суд вважає, що договір оренди землі, укладений 26.11.2024 року між ОСОБА_2 та ПП «Добриня-2014», право оренди на підставі якого в державному реєстрі зареєстроване 22.11.2024 року, слід визнати недійсними з тих підстав, що оспорюваний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки зареєстрований до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, укладених 28.03.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Тобто спірна земельна ділянка на момент укладення договору з ПП «Добриня-2014» знаходилась в законному користуванні ОСОБА_1 , оскільки попередній договір оренди від 2011 року розірваний у встановленому законом порядку не був та є чинним.

Як передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За змістом ч. 2 та п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання угоди недійсною.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 по справі № 610/1030/18 зазначила, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в період дії чинного договору оренди землі, укладеного та зареєстрованого 26.09.2011 року між орендарем ОСОБА_1 та орендодавцем ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_2 безпідставно уклала договір оренди землі з приватним підприємством «Добриня-2014», право оренди яке в подальшому було зареєстроване в державному реєстрі, створивши подвійну державну реєстрацію права на одну і ту ж земельну ділянку, чим порушили чинне законодавство та інтереси ОСОБА_1 , що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. Відтак, це свідчить про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору оренди землі від 19.11.2024 року, а тому позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягають до задоволення.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За нормами частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Порядок скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно передбачений Законом України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень «У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав».

Підпунктом 15 п. 11 Закону України від 05.12.2019 № 340-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції статтю 26.

Так, згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент розгляду справи судом), у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, наведена стаття передбачає три види судових рішень, які можуть бути підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації прав, а саме: рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав; рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; рішення суду про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав власності на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам вищезазначеного закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як землекористувача (орендаря).

Оскільки вимога про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку відповідно до спірного договору є похідною від вимоги про визнання недійсним спірного договору, то така вимога позивача підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Щодо заявлених представником позивача ПП «Добриня-2014» позовних вимог про визнання недійсним Договір оренди землі, укладений 28 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та витребуваня із незаконного володіння ОСОБА_1 спірну земельну ділянку суд зазначає наступне.

Із змісту позовних вимог вбачається, що єдиним аргументом для визнання договору недійсним представником позивача заявлено порушення з боку відповідачів положень ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки у спірному договорі від 28 березня 2011 року відсутні невід`ємні його частини (додатки), що є на думку представника позивача безумовною підставою для визнання договору недійсним.

Так, згідно з ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлені Істотні умови договору оренди землі, якими згідно вказаної статті є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що наявність/відсутність у договорі оренди землі додатків (передбачених типовою формою договору), які зокрема у спірному договорі оренди землі зазначені у п. 43 Прикінцевих положень договору, та визначені як невід`ємні частини договору: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт прийомки-передачі об`єкта оренда; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом, відносяться до істотних умов договору, які є виключні та відсутність яких є підставою для визнання договору недійсним та наявність яких враховуючі типову форму договору містять зобов`язальний характер (імперативну норму).

За вказаного суд критично оцінює посилання представника позивача як на доказ, відповідь на адвокатський запит Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, з якого лише вбачається, що на час обробітку запиту вказані додатки відсутні саме у Головному управлінні Держгеокадастру у Миколаївській області, оскільки держателем архівного фонду (договірних справ на паперових носіях) були структурні підрозділи держгеокадастру в районах, - Відділ в Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

З урахуванням того факту, що ПП «Добриня-2014» не є стороною договірних відносин за спірним договором оренди, а відповідач ОСОБА_2 не є первісним орендодавцем, права та обов`язки за вказаним договором відійшли за нею внаслідок оформлення спадщини вказана інформація не є беззаперечним доказом наявності/відсутності вказаних додатків до договору на час його державної реєстрації 26.09.2011 року. Відтак позивачем ПП «Добриня-2014» не надано суду достовірних та належних доказів що вказані додатки були відсутні на час державної реєстрації договору оренди, кількості примірників, факту передачі їх до органу, що здійснював державну реєстрацію договору оренди або передачу їх разом з примірником договору первісному орендодавцю ( ОСОБА_3 ).

За вказаних обставин у задоволені позовних вимог ПП «Добриня-2014» про визнання договору оренди землі від 28.03.2011 року слід відмовити.

Оскільки вимоги про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та витребування із незаконного володіння земельної ділянки є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним спірного договору, то такі вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 15, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 6, 14, 16 Закону України «Про оренду землі», ЗаконуУкраїни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Добриня - 2014», про визнання недійсним договору оренди землі та зняття його з реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, з кадастровим номером № :06:000:0078, площею 13,6823 га, номер: б/н від 19.11.2024 року, укладений між ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та Приватним підприємством «Добриня-2014» (місцезнаходження: 56040, Миколаївська область, Баштанський район, с. Великоолександрівка, вул. Херсонська, буд. № 4, ).

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 76286490 від 26.11.2024 року з вилученням запису права оренди землі, номер запису про інше речове право (в державному реєстрі прав) 57728942 від 22.11.2024 року, прийняте державним реєстратором Новобузької міської ради Миколаївської області Щербак Оленою Олександрівною.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та Приватного підприємства «Добриня-2014» (місцезнаходження: 56040, Миколаївська область, Баштанський район, с. Великоолександрівка, вул. Херсонська, буд. № 4, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.. 40 коп.

В задоволені позовних вимог Приватного підприємства «Добриня - 2014» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Казанківська селищна рада Баштанського району Миколаївської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.12.2025 року.

Суддя: Х.В. Іщенко