Справа № 307/1078/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2024 року у складі судді Сойми М. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державна інспекція архітектури та містобудування у Закарпатській області, Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Довгуник Василь Михайлович, Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно, про визнання незаконним рішення, про визнання незаконним набуття права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, про визнання незаконним набуття права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, про витребування із чужого незаконного володіння житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в :

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Довгуник Василь Михайлович, Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок, загальною площею 195, 9 кв. м., житловою площею 54,9 кв. м., який складається з житлового будинку А1, господарської будівлі Б, сараю В, навісу в, сараю Г, вбиральні Д, воріт, огорожі - № 1-4, колодязю - № 5, вимощення 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_3 , Україна; про визнання незаконним рішення 11-ої сесії 22-го скликання Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 24 грудня 1997 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" про передачу у приватну власність присадибної земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0, 20 га ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; про визнання незаконним набуття права власності на земельну ділянку за кадастровим номером: :04:003:0163 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером: :04:003:0163 з припиненням права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером: :04:003:0163 та реєстрацію відповідного речового права за ОСОБА_1 ; про визнання незаконним набуття права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 , на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 195, 9 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з припиненням права власності ОСОБА_2 , на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , Україна; про витребування із чужого незаконного володіння житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року до участі у цивільній справі залучено правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Державну інспекцію архітектури та містобудування у Закарпатській області, місце розташування: 88008, м. Ужгород, вул. Гойди, 8, Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , 1962 року народження, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя чоловік заповітнього розпорядження не залишив.

30 квітня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Машіки О. М. із заявою про прийняття спадщини. Зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка, позаяк їхні діти подали до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу заяви про відмову від прийняття спадщини.

Вказувала, що до складу спадкового майна входить, в тому числі, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Забудовником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса АДРЕСА_3 , був її чоловік ОСОБА_3 .

Зазначала, що померлий чоловік, який мав статус учасника бойових дій в Афганістані, інвалід армії, який в результаті бойового поранення отримав каліцтво та інвалідність другої групи, працюючи економістом держдоходів Тячівського райфінвідділу, перебував на квартирному обліку. У 1983 році він відмовився від отримання квартири в районному центрі в обмін на індивідуальне житлове будівництво на пільгових умовах в селі, де проживав разом із сім`єю.

Протягом двох років (1983-1984 років) вони повністю завершили будівництво спірного будинку та почали у ньому проживати. За наслідками утворення на території Кривської сільської ради народних депутатів нового господарства у 1985 році йому було надано відповідний черговий номер по сільській Раді та відкрито окремий особовий рахунок під час закладки погосподарської книги станом на 1 січня 1986 року.

У відповідності до п. 7 Вказівок щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24/26, у розділ III погосподарської книги було внесено запис про жилий будинок, що належить спадкодавцю на праві особистої власності. У зв`язку з переведенням чоловіка на роботу в іншу місцевість у 1989 році вони надали дозвіл для проживання в ньому відповідачеві ОСОБА_2 , який є братом її покійного чоловіка.

Відповідач ОСОБА_2 , який тоді щойно одружився, попросився разом зі своєю дружиною до нового будинку на умовах тимчасового проживання, тобто, є наймачем житла у розумінні закону. В село вони постійно прибували. Все життя вони підтримували хороші стосунки з відповідачем ОСОБА_2 . Оскільки відносини між ними були побудовані на довірі, то всі документи щодо спірного майна залишались в будинку, тобто, знаходились у розпорядженні відповідача ОСОБА_2 . На даний час належні її чоловікові документи на спірну земельну ділянку та будинок утримуються відповідачем ОСОБА_2 . У липні 2019 року з метою оформлення своїх спадкових прав, позивач звернулася до відповідача ОСОБА_2 з проханням віддати їй документи на будинок, однак, він відмовився віддати їй документи. Натомість запропонував їй відмовитися від будинку в його користь за необґрунтовано низьку суму коштів, яку він буде їй виплачувати окремими платежами в розстрочку протягом невизначеного періоду часу. В іншому разі зазначав, що він і так оформить за собою право власності на будинок, а сільська рада йому в цьому буде повністю сприяти.

У той же день вона звернулася до тодішнього голови села Крива Кучерявого В.В., який на даний час є старостою села Крива. ОСОБА_4 підтвердив слова відповідача ОСОБА_2 і підтримав його пропозицію та повідомив, що має намір сприяти в оформленні права власності за відповідачем ОСОБА_2 за схемою „самочинне будівництво, оскільки в неї немає достатньо доказів, що будинок будувався її чоловіком, а він такі докази не надасть. Тому запропонував погодитись із пропозицією відповідача ОСОБА_2 . На її заяву про надання документів первинного погосподарського обліку форми № 1 „Погосподарська книга закладки 83-85, 86 р.р. щодо забудовника будинку, яким був її покійний чоловік, надав неінформативну довідку, що„будинок побудовано до 2014 року.

13 вересня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі вказаного правовстановлюючого документа та надано постанову «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» № 213 від 13 вересня 2019 року, в якій мотивовано відмову тим, що нею не було подано документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 , Укрїна, а також рекомендовано звернутися до суду. У листопаді 2019 року вона звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У грудні 2020 року в справі № 307/3393/19 її позов залишено судом без розгляду з формальних підстав. Відповідачі були обізнані про позов та приймали участь у справі. Вона подала позов повторно. 15 квітня 2021 року перед початком підготовчого засідання у справі № 307/66/21 їй стало відомо, що на спірне майно вже зареєстровано право власності за відповідачем ОСОБА_2 , що вважає незаконним.

Позивач зазначає, що докази - первинні дані погосподарського обліку домоволодіння 1983-1985 років (погосподарська книга закладки 1979 року, список погосподарського обліку закладки 1979 року) не може бути самостійно поданий позивачкою у встановлений законом строк з об`єктивних причин, оскільки вона здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, однак, такі виявилися безрезультатними. Необхідні докази на підтвердження позовних вимог зберігаються у відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю від 27 квітня 2021 року № 01-11/92 Архівного відділу Тячівської РДА, утримуються ним та приховуються. Водночас, стосовно спірного будинку відповідачем Тересвянською селищною радою Тячівського району Закарпатської області надається суперечлива та недостовірна інформація. Так, відповідач Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області у витязі з погосподарської книги від 23 липня 2019 року № 407 вказав, що спірний будинок побудований до 2014 року. У відповіді від 14 серпня 2019 року № 02-34/148 представник відповідача Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Кучерявий В.В. вже вказує, що будинок 1994 року побудови і відомості про те, хто є забудовником житлового будинку у погосподарському обліку відсутні. Проте, у своєму відзиві від 22 листопада 2019 року в справі № 307/3393/19, який засвідчено підписом службової особи та скріплено гербовою печаткою державної установи, ОСОБА_4 вказує, що забудовником будинку 1994 року побудови нібито є відповідач ОСОБА_2 , отже такі відомості все ж наявні у погосподарському обліку та ними володіє відповідач Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області. Водночас, у своєму відзиві ОСОБА_4 стверджує, що відповідач ОСОБА_2 після передачі йому у приватну власність земельної ділянки у 1997 році побудував спірний будинок 1994 року побудови. У той же час, у судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнали, що будинок будувався у 1983 році, а забудовником був її покійний чоловік. Це підтверджується даними технічної фіксації судового процесу в справі № 307/3393/19, які долучено в додатках до заяви. Наведені обставини свідчать про недобросовісність здійснення відповідачем Тересвянською селищною радою Тячівського району Закарпатської області обов`язку щодо подання доказів та є підставою для застосування судом положень ч. 7 ст. 81 ЦПК України.

Згідно викопіювання з журналу видачі техдокументації за 1983 рік, реєстраційний номер 3, громадянину ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 місце прописки, 05 липня 1983 року видано документи забудовника на нове будівництво. На підставі рішення виконкому від 16 липня 1983 року видано свідоцтво на забудову садиби, типовий проект: ЗО-ЗК-5. Одержання свідоцтва на забудову садиби 16 серпня 1983 року засвідчено підписом індивідуального забудовника ОСОБА_3 .. Дані обставини підтверджують, що спадкодавець збудував будинок за наявності встановленого дозволу та на підставі затвердженого проекту. Спірний будинок побудовано на земельній ділянці, відведеній спадкодавцю для визначених цілей; відбулося встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видача документа, який засвідчує право користування землею, на підставі якого прийнято рішення виконкому від 16 липня 1983 року, яким спадкодавцю видано свідоцтво на забудову садиби, типовий проект: ЗО-ЗК-5; - спірний об`єкт завершено будівництвом протягом двох років (83-85 р.р.) з моменту видачі свідоцтва на забудову садиби.

Як установлено, управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в спрощеному порядку, із застосуванням будівельної амністії зареєстровано в ЄРД подану відповідачем ОСОБА_2 декларацію номер: ЗК34 про готовність об`єкта самочинного будівництва до експлуатації, що стала підставою для оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна за відповідачем ОСОБА_2 . Наявність такого запису порушує права та охоронювані законом інтереси позивача як спадкоємця законного власника майна, а незаконність набуття права власності відповідачем ОСОБА_2 прямо випливає із закону та може бути встановлена судом.

Зазначала, що на момент прийняття оскаржуваного рішення, яким передано відповідачу ОСОБА_2 у власність спірну земельну ділянку під збудованим спадкодавцем будинком було порушено право користування спадкодавця спірною земельною ділянкою, оскільки він зберігав своє право на користування спірною земельною ділянкою і таке право не було припинено у порядку, визначеному земельним законодавством. Спакоємець не подавав заяву на добровільну відмову від права на користування спірною земельною ділянкою з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва за адресою: АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_5 ). Примусове припинення права спадкодавця на спірну земельну ділянку в судовому порядку відсутнє. Право володіння, користування та розпорядження відповідача ОСОБА_2 спірною земельною ділянкою підлягає припиненню з одночасним визнанням відповідних речових прав за позивачкою.

Відповідачем ОСОБА_2 сформовано в розумінні чинного законодавства земельну ділянку під житловим будинком, який незаконно перебуває у його власності, за результатами чого присвоєно кадастровий номер: :04:003:0163 та зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,20 га, що знаходиться за аресою: АДРЕСА_2 . Земельна ділянка за кадастровим номером: :04:003:0163 внесена до Державного земельного кадастру на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Як вбачається з інформаційної довідки від 26 квітня 2021 року № 254363336 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку за кадастровим номером: :04:003:0163 зареєстровано 20 березня 2020 року, а підставою для державної реєстрації є рішення Кривської сільської ради Тячівського району від «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» від 24 грудня 1997 року за № 38. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та реєстрації права власності за ОСОБА_2 здійснено з порушенням земельного законодавства. Так, в рішенні Кривської сільської ради Тячівського району «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» від 24 грудня 1997 року № 38 йдеться посилання на Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 № 15-92, однак, норми даного Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 діяли лише протягом 1993 року, що прямо в ньому й передбачено. Земельна ділянка на момент звернення відповідача ОСОБА_2 до державного кадастрового реєстратора із Технічною документацією по встановлено (відновленню) меж земельної ділянки в натурі сформована не була, правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку або на об`єкти нерухомого майна були відсутні. Оскільки рішення Кривської сільської ради Тячівського району «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» від 24 грудня 1997 року № 38 не є документом, який посвідчує право власності відповідача на спірну земельну ділянку та не підпадає під дію Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92, та, враховуючи, що на момент розроблення Технічної документації по встановлено (відновленню) меж земельної ділянки в натурі та реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі (дата реєстрації 20.03.2020) правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на спірній земельній ділянці у ОСОБА_2 відсутні, позаяк лише 29 вересня 2020 року останній незаконно набув право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна адресою: АДРЕСА_2 , що є підставою для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку із кадастровим номером: :04:003:0163 на підставі статті 79-1 ЗК України, та частин 8, 9 статті 55 Закону України Про землеустрій.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки, та дійшов до помилкового висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Варга Дмитро Дмитрович, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності нез`явившихся учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову суд першої інтенції виходив з його необґрунтованості та недоведеності.

З даними висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки такі ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1983 року, що стверджено також копією свідоцтва про укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що також свідчить копія свідоцтва про його смерть, видана 27 лютого 2019 року.

30 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Машіки О. М. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти позивача ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері, що підтверджено їх заявами про відмову від прийняття спадщини від 26 липня 2019 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 вересня 2019 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машікою О.М. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало покійному ОСОБА_3 , на житловий будинок АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на таке майно.

Згідно архівного витягу з протоколу № 6 засідання виконавчого комітету Кривської сільської Ради народних депутатів від 21 червня 1983 року вирішено затвердити рішення колгоспу імені Карла Маркса № 2 від 15 травня 1983 року про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадянину ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 та вирішено просити виконком Тячівської районної Ради народних депутатів затвердити дане рішення.

Відповідно до викопіювання з журналу видачі техдокументації за 1983 рік, яке 29 листопада 2019 року надано головним спеціалістом відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_7 на запит адвоката Софілканич М.І., встановлено, що у журналі видачі техдокументації містяться такі записи: «реєстраційний номер» № 3, «дата реєстрації» - 05 липня 1983 року, «будівництво» нове, «забудовник» ОСОБА_8 Мих. АДРЕСА_2 , «квитанція» 1125 16.07.1983, «сума» 25-00, «на підставі рішення якого рай (міськ) виконкому видано свідоцтво або договір на забудову садиби» від 16.07.1983, «типовий проект» 30 ЗК 5, «підпис індивідуального забудовника в одержанні свідоцтва або договору на забудову» - дата 16.08.1983 і підпис.

Згідно відповіді Управління ДАБІ у Закарпатській області від 06 травня 2021 року на запит адвоката встановлено, що в Єдиному реєстрі міститься інформація про зареєстровану декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за амністією щодо об`єкта «Будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами» за адресою: АДРЕСА_2 , (№ ЗК34).

Згідно витягу з Погосподарської книги Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 23 липня 2019 року, встановлено, що згідно погосподарської книги № 25 за особовим рахунком № НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , (колишня адреса: АДРЕСА_5 ), знаходиться домогосподарство, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який побудований до 2014 року. За домогосподарством закріплена присадибна земельна ділянка площею 0, 20 га, яка перебуває в користувані. За цією адресою зареєстровані та постійно проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід 3 групи, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також 14 серпня 2019 року сільський голова Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Кучерявий В.В. на запит адвоката надав відповідь, в якій уточнив, що згідно облікових документів, які зберігаються в сільській раді, а саме: відповідно до погосподарських книг сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 , (колишня адреса: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 ), знаходиться домогосподарство, яке складається з житлового будинку 1994 року побудування, матеріал стін блок, матеріал покрівлі шифер. У погосподарському обліку відомості щодо того, хто являється забудовниками житлових будинків відсутні. Дозволи на право виконання будівельних робіт, проекти забудов земельних ділянок індивідуальних житлових будинків, тощо у виконкомі сільської ради не зберігаються.

З наданих на запит суду Тересвянською селищною радою Тячівського району Закарпатської області копії погосподарської книги за період 2006-2010 років та копії погосподарської книги за період 2011-2015 років встановлено, що згідно погосподарського обліку, особовий рахунок № НОМЕР_3 , голова домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , (колишня адреса: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 ), являється відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Житловий будинок рік забудови 1994, матеріал стін блок, матеріал покрівлі шифер.

На виконання ухвали суду СГВК Агрофірма «Карпати» с. Терново, Тячівського району Закарпатської області 06 червня 2023 року надала суду відповідь, в якій зазначила, що у поземельній шнуровій книзі колгоспу імені Карла Маркса № 2 не має записів про надання ОСОБА_3 присадибної ділянки для забудови по АДРЕСА_3 .

На виконання ухвали суду Сектор містобудування та архітектури Тячівської районної військової адміністрації Закарпатської області 01 червня 2023 року надав суду відповідь, згідно якої встановлено, що у Секторі містобудування та архітектури Тячівської районної військової адміністрації Закарпатської області архівні матеріали будівельного паспорту на будівництво житлового будинку на ім`я ОСОБА_3 в АДРЕСА_5 відсутні. При цьому, надано викопіювання з журналу видачі технічної документації за 1983 рік стор. 19, який попередньо вже надавався на запит адвоката Софілканич Марини Іванівни

Також встановлено, що на підставі рішення одинадцятої сесії двадцять другого скликання Кривської сільської ради від 24 грудня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 01 жовтня 2020 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54350722, державний реєстратор Тячівської міської ради 3акарпатської області Довгуник Василь Михайлович вніс запис № 38450428 про право власності ОСОБА_2 на об`кт нерухомого майна: житловий будинок, загальна площа: 195, 9 кв. м, житлова площа: 54, 9 кв. м, згідно опису: житловий будинок - А1, господарська будівля - Б, сарай - В, навіс - в, сарай - Г, вбиральня - Д, ворота, огорожа - № 1-4, колодязь - № 5, вимощення 1, адреса: АДРЕСА_2 . Підстава для державної реєстрації: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЗК34, видавник: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області; технічний паспорт від 07.08.2020 року; відомості з ДЗК: серія та номер запису: 23336556, виданий 29.09.2020, видавник: Державний земельний кадастр, а 02 квітня 2020 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51857710, державний реєстратор Тячівської міської ради 3акарпатської області Довгуник Василь Михайлович вніс запис № 36154435 про право власності ОСОБА_2 на об`кт нерухомого майна: земельну ділянку, кадастровий номер: :04:003:0163, площа 0, 2 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса: АДРЕСА_2 . Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування від 24.12.1997 року, видавник: Кривська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, відомості з ДЗК: серія та номер запису: 19129756, виданий 31.03.2020, видавник: Державний земельний кадастр.

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ст.80 ЦПК України).

Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6. ст. 81 ЦПК України).

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на те, що спадкодавець ОСОБА_3 являвся забудовником спірного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , будівництво якого він повністю завершив протягом двох років (1983-1984 років) та почав з дружиною у ньому проживати. У підтвердження даних позивач надала суду архівний витяг з протоколу № 6 засідання виконавчого комітету Кривської сільської Ради народних депутатів від 21 червня 1983 року, відповідно до якого вирішено затвердити рішення колгоспу імені Карла Маркса № 2 від 15 травня 1983 року про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво громадянину ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 та вирішено просити виконком Тячівської районної Ради народних депутатів затвердити дане рішення, а також надала викопіювання з журналу видачі техдокументації за 1983 рік, відповідно до якого встановлено, що у журналі видачі техдокументації містяться такі записи: «реєстраційний номер» № 3, «дата реєстрації» - 05 липня 1983 року, «будівництво» нове, «забудовник» ОСОБА_8 Мих. АДРЕСА_2 , «квитанція» 1125 16.07.1983, «сума» 25-00, «на підставі рішення якого рай (міськ) виконкому видано свідоцтво або договір на забудову садиби» від 16.07.1983, «типовий проект» 30 ЗК 5, «підпис індивідуального забудовника в одержанні свідоцтва або договору на забудову» - дата 16.08.1983 і підпис.

На виконання ухвали суду першої інстанції Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області 06 листопада 2023 року надіслала суду відповідь, в якій зазначила, що надає всі наявні документи, які є на зберіганні у Кривському старостинському окрузі Тересвянської селищної ради, а саме: належним чином завірені копії погосподарських книг (сільрадівський облік форми № 1) Кривської сільської ради: копії погосподарської книги за період 2006-2010 років, копії погосподарської книги за період 2011-2015 років. При цьому, повідомлено суд, що алфавітна книга господарств (сільрадівський облік форми № 3) Кривської сільської ради народних депутатів за період: з 01.01.1983 р. по 01.01.1994 р. по господарству: АДРЕСА_2 (колишні адреси: АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_5 ) відсутня, у зв`язку з цим, неможливо надати викопіювання з книги по згаданому вище господарству за вказані періоди; генеральний план забудови с. Крива, Тячівського району, Закарпатської області, на 1980 р., 1981 р., 1982 р., 1983 р., 1984 р., 1985 р., 1986 р., 1987 р., 1988 р., 1989 р., 1990 р., 1991 р., 1992 р., 1993 р., 1994 р. відсутній, у зв`язку з цим, неможливо надати викопіювання згаданого вище документу за зазначені вище роки; земельно-кадастрові книги Кривської сільської ради народних депутатів за період: з 01.01.1983 р. по 01.01.1994 р. по господарству: АДРЕСА_2 (колишні адреси: АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_5 ) відсутні, у зв`язку з цим, неможливо надати викопіювання з книг по згаданому вище господарству за зазначені вище періоди. При цьому, надано суду належним чином завірену копію акту прийому-передачі документів Кривської сільської ради від 05.04.2006 року, які отримано тодішнім секретарем виконкому сільської ради Зизень Н.І. від ОСОБА_10 , секретаря сільської ради IV скликання (копія на 1 арк. додається).

Тересвянська селищна рада у суді першої інстанції, заперечуючи заявлений позов, зазначила, що відповідно до наявних даних об`єкти нерухомості, а саме - житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (колишні адреси: АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_3 , належать гр. ОСОБА_2 , який являється рідним братом покійного чоловіка позивачки. Забудовником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (колишні адреси: АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_5 ) являється саме гр. ОСОБА_2 , даний факт був відомим та визнавався його померлим братом гр. ОСОБА_3 . Проте, позивачка після смерті чоловіка вирішила привласнити житловий будинок та земельну ділянку. Померлий чоловік позивачки гр. ОСОБА_3 ніколи за життя не претендував на дані об`єкти нерухомості. Кривська сільська рада на правах власника земельної ділянки своїм рішенням передала земельну ділянку, площею 0, 20 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 - гр. ОСОБА_2 у приватну власність. На даній земельній ділянці, яка була надана гр. ОСОБА_2 у власність, останній побудував житловий будинок. Крім того, згідно погосподарських обліків Кривської сільської ради, рік побудови спірного будинку є 1994 рік, головою дворогосподарства значиться ОСОБА_2 , що підтверджує те, що він являється забудовником вказаного будинку.

Суд першої інстанції правильно встановив, що зі змісту наданих позивачкою вищевказаних документів не вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво саме за адресою: АДРЕСА_4 , де розташований спірний житловий будинок, право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 01 жовтня 2020 року, та що спадкодавцю видано будівельний паспорт та свідоцтво на забудову садиби 16 липня 1983 року як забудовнику нового будівництва саме спірного будинку за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки з викопіювання з журналу видачі техдокументації за 1983 рік вбачається, що забудовником є ОСОБА_8 Мих. АДРЕСА_2 , та не вбачається, що земельна ділянка, яка виділена спадкодавцю ОСОБА_3 та спірна земельна ділянка, кадастровий номер: :04:003:0163, площа 0,2 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса: АДРЕСА_2 , право власності на яку 02 квітня 2020 року зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , є однією й тією ж земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок.

На підтвердження обставин, які викладені у позові, про те, що спадкодавець ОСОБА_3 являвся власником або користувачем спірної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та підтвердження факту набуття спадкодавцем ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку та перехід права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування, позивачем не надано суду доказів виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами, одержання у встановленому порядку Державного акта на землю та реєстрації права власності на цю земельну ділянку.

Разом з тим матеріалами справи доведено, що згідно копії погосподарської книги за період 2006-2010 років, копії погосподарської книги за період 2011-2015 років та згідно погосподарського обліку, особовий рахунок № НОМЕР_3 , головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , (колишня адреса: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 ), являється відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В погосподарській книзі визначено рік забудови житлового будинку 1994 рік, що являється роком введення в експлуатацію спірного будинку.

Матеріалами справи також доведено, що відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення одинадцятої сесії двадцять другого скликання Кривської сільської ради від 24 грудня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» передано безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , на якій розташований спірний житловий будинок.

Позивачем, відповідно до ст.ст. 13,81 ЦПК України не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів та не доведено факту набуття спадкодавцем ОСОБА_3 за життя права власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, а тому спадкоємець позивач ОСОБА_1 також не може набути права власності у порядку спадкування на спірні житловий будинок та земельну ділянку.

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність заявлених вимог та обґрунтовано у їх задоволенні відмовив.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленому позові.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: