КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бордаченка Олександра Володимировича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року в складі судді Данілової Т. М.,

встановив:

В жовтні 2024 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 вересня 2013 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено рішення по справі №22-ц/796/7885/2013 за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно даного судового рішення стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором №117/11/99/2006-840 від 09.10.2006 року в сумі 471 511, 90 доларів США, що в еквіваленті становить 3 767 332,90 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на Державну іпотечну установу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає останньому право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім цього, заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи компенсаційні платежі (три відсотки) за безпідставне користування кредитними коштами за період з 01.03.2020 по 23.02.2022 в сумі 150 753,17 грн.

Тому Державна іпотечна установа просить стягнути заборгованість з відповідачів в розмірі 1 097 212,17 грн за період з 24.02.2022 по 20.09.2024, а саме: 195 534,79 грн - 3% річних; 901 677,38 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи 195 534,79 грн трьох відсотків річних та 901 677,38 грн інфляційних втрат. Вирішено питання розподілу судових втрат.

23.04.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Бордаченко О. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні судом на обговорення поставлено питання щодо необхідності зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Долгая Н. В. вважала, що справу можливо розглядати не зупиняючи провадження у справі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Як вбачається з ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року (справа №2601/7174/12), в задоволенні заяви Державної іпотечної установи про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2013 року в справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

30 квітня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу про передачу справи №754/511/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті 403 ЦПК України, зокрема, для відступу від висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі №916/735/23, про відсутність підстав для стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Тому колегія суддів вважала, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та з боржника рішенням суду стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22).

Натомість колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 сформулювала інший правовий висновок щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України.

У цій справі колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на відсутність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин підтвердження такого боргу відповідним судовим рішенням, яке не може бути виконаним без вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду вважала мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо вирішення питання про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на те, що судове рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості стягнення із боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України у випадку наявності судового рішення про стягнення боргу за основним зобов`язанням, яке набрало законної сили, за обставин коли таке рішення не може бути звернуте до виконання, апеляційний суд вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23.

Керуючись статтями 252, 253, 260, 381 ЦПК України суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження в справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бордаченка Олександра Володимировича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 15.12.2025.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук