ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м.Суми

Справа №592/13378/24

Номер провадження 22-ц/816/1166/25; 22-ц/816/1393/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

у присутності :

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Рижова Сергія Євгеновича,

представника Державної казначейської служби України Тверезовської Інни Сергіївни

представника Сумської обласної прокуратури Циганенко Тетяни Анатоліївни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року у складі судді Фоменко І.М., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення виготовлено 26 грудня 2024 року,

та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України

на додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2025 року у складі судді Фоменко І.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури, Головного управління Державної фіскальної служби України в Сумській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з Державного бюджету України на свою користь майнову шкоду в розмірі 66 310 грн 00 коп., моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. та понесені в цій справі судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000063, внесеному до ЄРДР від 02 грудня 2020 року, йому була спричинена моральна та майнова шкода. Моральна шкода полягає в тому, що його безпідставно та незаконно звинувачували у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, за фактом легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом. 06 березня 2023 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено вирок по справі № 592/8124/21, яким його у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 209 КК України визнано невинуватим та виправдано, у зв`язку із недоведенням, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України. 28 лютого 2024 року Сумським апеляційним судом було постановлено ухвалу по справі № 592/8124/21, якою вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2023 року відносно нього залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Тобто, він незаконно перебував під слідством та судом, що є підставою для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Він зазнав моральної шкоди внаслідок необґрунтованого, безпідставного кримінального переслідування, що фактично вплинуло па його відносини у суспільстві, відобразилось на соціальному становищі. Протягом 31 місяця 28 днів він незаконно перебував під слідством та судом, що є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. 31місяць*8000 грн + 28 днів * (8000/29) грн. = 255 724,08 грн. Однак, з огляду на те, що внаслідок протиправного притягнення до кримінальної відповідальності, його права протягом тривалого часу були обмежені, порушено нормальний спосіб його життя, він відчував несправедливість, яка була вчинена відносно нього, та він був змушений доводити у різних судових інстанціях свою невинуватість, фактично більше двох з половиною років життя він витратив на боротьбу за справедливість, свободу, намагаючись відновити свою репутацію, що перешкоджало його нормальній трудовій діяльності, він вважає, що буде обґрунтованим та справедливим стягнути моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн. Крім того, з метою захисту від незаконного кримінального переслідування, він змушений був звернутися до адвоката Рижова С.Є. задля отримання правової допомоги, з яким був укладений договір №1887-Р/22 про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2022 року, на виконання якого ним було понесені витрати на загальну суму 66310 грн 00 коп., які він просить стягнути на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 66 310 (шістдесят шість тисяч триста десять) грн, понесеної у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн за незаконне перебування під слідством та судом по кримінальному провадженню за № 0000063 від 02 грудня 2020 року.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2025 року заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі №592/13378/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури, Головного управління Державної фіскальної служби України в Сумській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500 грн 00 коп.

Не погодившись із рішенням суду, Сумська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, прийняття рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення 1 000 000 грн 00 коп. з Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом прийняття рішення про зменшення розміру стягнутої моральної шкоди до 256 000 грн 00 коп.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що виходячи з положень ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», враховуючи період перебування позивача під слідством та судом, а також розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, сума відшкодування моральної шкоди позивачу має становити 256 000 грн 00 коп., а підстав для відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі позивачем не було доведено.

Зазначає, що твердження позивача про те, що перебування його у стані емоційного напруження, відчуття стресу через те, що його можуть притягнути до кримінальної відповідальності, не обґрунтовуються на доказах.

Звертає увагу на те, що під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався, в порядку ст. 208 КПК України він не затримувався, обшуки житла чи іншого володіння позивача не проводилися, його особисте майно не вилучалося.

Вказує і на те, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу та змісту наданих послуг, реальності, необхідності та розумності витрат на правову допомогу у зазначеній сумі. В акті приймання-передавання наданих послуг від 28 лютого 2024 року зазначено, що адвокат виконав умови договору на суму 41160 грн 00 коп. без деталізації наданих послуг, а не 66 310 грн 00 коп., як зазначено у позовній заяві. Також, не надано усіх доказів отримання адвокатом Рижовим С.Є. від позивача коштів за надання правової допомоги.

Не погодившись із додатковим рішенням, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 141, 137 ЦПК України стягнув судові витрати, понесені позивачем під час розгляду цієї справив в суді першої інстанції з Державного бюджету України, тоді як розподіл судових витрат здійснюється між сторонами.

У визначений апеляційним судом строк сторонами відзиву на апеляційні скарги подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, заперечення проти апеляційних скарг позивача та його представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріли справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Сумської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу Державної казначейської служби України слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 02 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження за № 0000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, за фактом одержання майна злочинним шляхом, з метою використання майна в якості сировини у процесі виробництва продукції товариства, чим вчинив умисні дії, спрямовані на зміну форми (перетворення) такого майна, тобто здійснив легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом. 30 червня 2021 року старшим слідчим з ОВС СУФР ГУНП в Сумській області Набокою А.О. ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 209 КК України (а.с.7-9).

06 березня 2023 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено вирок по справі № 592/8124/21, яким ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 209 КК України визнано невинуватим та виправдано, у зв`язку із недоведенням, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України ОСОБА_1 (а.с.10-17).

28 лютого 2024 року Сумським апеляційним судом було постановлено ухвалу по справі № 592/8124/21, якою вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.18-22).

26 жовтня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Рижовим С.Є. укладений договір про надання правової допомоги № 1887-Р/22, предметом якого є захист прав та інтересів ОСОБА_1 в кримінальній справі № 592/8124/21 (а.с.23). Додатком № 1 від 26 жовтня 2022 року до договору № 1887-Р/22 від 26 жовтня 2022 року визначений порядок оплати послуг та погашення витрат адвоката (а.с.24). У зв`язку із оскарженням стороною обвинувачення вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2023 року, сторони дійшли згоди про продовження дії договору № 1887-Р/22 від 26 жовтня 2022 року на стадії апеляційного розгляду, що визначено у додатку № 2 від 21 квітня 2023 року до договору № 1887-Р/22 від 26 жовтня 2022 року (а.с.25).

Актом приймання-передачі наданих послуг адвокатом до договору № 1887-Р/22 від 26 жовтня 2022 року встановлено, що адвокатом Рижовим С.Є. виконано послуги, що визначені у додатку № 2 від 21 квітня 2023 року, на суму 41 160 грн (а.с.26). Копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів підтверджується здійснення оплати ОСОБА_1 на суми: № 7 від 07 березня 2023 року 25 050 грн, № 9 від 21 квітня 2023 р. 37 160 грн, № 2 від 28 лютого 2024 року 4 000 грн (а.с.27).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом, але був виправданий і такий вирок набрав законної сили, що є підставою для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, суд першої інстанції взяв до уваги глибину фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, наявність перешкод у реалізації його життєвих планів, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, характер та обсяг страждань позивача та вважав можливим задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та визначити розмір відшкодування в сумі 1 000 000 грн 00 коп., що, на думку суду, буде співмірним зазначеним спричиненим позивачу негативним наслідкам.

Також, врахувавши те, що суду надано докази, які об`єктивно та документально підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому ним розмірі, суд першої інстанції дійшов до висновку, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 66 310 грн 00 коп.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За правилами п. 2 ч.2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

За змістом ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення; відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку (статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу шкоди, спричиненої в наслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, відповідачем в доводах апеляційної скарги не оскаржуються.

Колегія судді не може погодитися із присудженим до стягнення розміром моральної шкоди та вважає слушними доводи апеляційної скарги Сумської обласної прокуратури в цій частині.

Частинами 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини 3 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону).

Згідно з положеннями статті 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент розгляду справи.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року (провадження № 6-2203цс15), відповідно до частини третьої статті 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У цій справі, суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, правильно виходив з того, що в результаті незаконного кримінального переслідування, йому було заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув на підставі ухвалення виправдувального вироку суду. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди у цьому випадку презюмується.

Враховуючи встановлений розмір мінімальної заробітної плати станом на час ухвалення рішення у цій справі у 2024 році, що становив 8000 грн та час протягом якого позивач перебував під слідством та судом, що становив майже 31 місяців та 28 днів, мінімальний розмір моральної шкоди становить 255 724 грн 08 коп.

При визначені розміру морального відшкодування суд першої інстанції врахував обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством і судом, зокрема 31 місяць і 28 днів, однак стягнув моральну шкоди в сумі 1 000 000 грн 00 коп., що в майже в чотири рази перевищує визначений вказаним Законом мінімальний розмір моральної шкоди, з чим колегія суддів не погоджується.

Керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 300 000 грн 00 коп.

Вказана сума є обґрунтованою компенсацією за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього (незаконного кримінального переслідування), внаслідок чого було порушено його нормальні життєві зв`язки та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення ділової репутації.

Згідно з ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 26 жовтня 2022 року між адвокатом Рижовим С.Є. та ОСОБА_1 було укладено договір № 1887-Р/22 про надання професійної правничої (правової) допомоги, предметом цього договору є надання правничої допомоги адвокатом клієнту в рамках кримінальної справи №592/8124/21.

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера №7 від 07 березня 2023 року, №9 від 21 квітня 2023 року та №2 від 28 лютого 2024 року, ОСОБА_1 адвокату Рижову С.Є. за договором №1887-р/22 сплачено 66 310 грн 00 коп.

Також на підтвердження понесених витрат на оплату правової допомоги надано: додаток № 1 до договору №1887-р/22 від 26 жовтня 2022 року, №2 до договору №1887-р/22 від 26 жовтня 2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг адвокатом до договору №187-р/22 від 26 жовтня 2022 року.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у передбачених цим законом випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі й відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому юридичної допомоги під час досудового розслідування, і право на таке відшкодування виникає на підставі прямої вказівки закону, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15, від 23 жовтня 2019 року у справі № 333/7311/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 335/4358/21.

Відповідач Сумська обласна прокуратура, в доводах апеляційної скарги вказує на недоведеність позивачем заявленого до стягнення розміру понесених ним в рамках кримінального провадження витрат на професійну правничу допомогу, однак вимог про зміну чи скасування рішення суду в цій частині заявник апеляційної скарги не заявляє.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду, у відповідності до пунктів 1) та 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить змінити в частині присудженого до стягнення моральної шкоди, стягнувши з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача 300 000 грн 00 коп. моральної шкоди, а не в розмірі визначеному судом першої інстанції.

Переглядаючи додаткове рішення суду, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України обґрунтованими.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , однак не вирішено питання про компенсацію витрат, понесених на професійну правничу допомогу, зважаючи на надані докази та обсяг виконаних адвокатом Рижовим С.Є. робіт, складність справи, кількості судових засідань, ціну позову, значення справи для позивача, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення заяви адвоката Рижова С.Є. щодо ухвалення додаткового рішення та вважав за необхідне стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 12500 грн 00 коп.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як передбачено частинами 1 і 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тобто, з вказаних норм слідує, що розподіл понесених в рамках цивільної справи судових витрат здійснюється між сторонами судового спору, за виключенням наявності підстав, передбачених Законом України «Про судовий збір» для звільнення сторони від сплати судового збору, на що не звернув увагу суд першої інстанції, стягуючи з Державного бюджету України на користь позивача, понесені ним витрати за надану йому правничу допомогу в цій судовій справі.

З матеріалів справи вбачається, що спір з приводу відшкодування шкоди, завданої йому в наслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності у позивача виник з Сумською обласною прокуратурою, а тому понесені ним судові витрати покладаються на цього відповідача.

Визначений судом першої інстанції розмір понесених позивачем витрат за надану йому професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між стонами, сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

З огляду на вищевикладене, на підстав п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України додаткове рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з Сумської обласної прокуратури на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4294 грн 13 коп.

Крім того, враховуючи те, що позивач відповідно до п. 11 ч. 2 ст. ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, понесені Сумською обласною прокуратурою витрати зі сплати судового збору, за апеляційне оскарження рішення суду, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України в сумі 8400 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року змінити в частині присудженого до стягнення розміру моральної шкоди.

Стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду в розмірі 300 000 гривень 00 копійок за незаконне перебування під слідством та судом по кримінальному провадженню за № 0000063 від 02.12.2020 року.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 4294 гривні 13 копійок витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Компенсувати Сумській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в сумі 8400 гривень 00 копійок, сплачений ним за апеляційне оскарження рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18 грудня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова