Справа № 724/3173/25
Провадження № 2/724/915/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М? ? У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судових засідань: Копайгородського Д.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі ТОВ "Він Фінанс") (до зміни назви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обгрунтовано тим, що 08 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №256693 у електронній формі, відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" надало, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 3500,00 грн шляхом їх перерахування на рахунок відповідача. Відповідач не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість.

12.04.2018 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" укладено Договір факторингу №1, на підстаі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитиними договорами. Відповідно до п.2.2 договору факторингу, окрім іншого зазначено: що у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній.

06.12.2018 року укладено додаткову угоду № 9 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 9 від 06.12.2018 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 256693 від 07.08.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»). У зв`язку з чим, до позивача як до нового кредитора перейшло право первісного кредитора за цим договором.

Зазначають, що відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати пені і штрафів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на день відступлення прав вимоги становить у розмірі 15 530,00 грн, з яких: 3500,00 грн основний борг, 1890,00 грн проценти, 10 140,00 грн - сума боргу за пенею та штрафами. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 3 395,86 грн та 3% річних в розмірі 1 398,98грн. за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 256835 від 07 серпня 2018 року в сумі 20 324,84 грн. та судові витрати.

Процесуальні дії суду. Аргументи учасників справи, подані заяви (клопотання).

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.49).

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Ухвалу суду від 05.09.2025р. та копію позовної заяви відповідач не отримав, на адресу суду повернувся поштовий конверт, який направлявся на адресу зареєстрованого місця проживання, із вкладенням з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.53).

Пунктом 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому останній вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи судом.

Фактичні обставини встановлені судом та застосовані норми права

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 07 серпня 2018 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 256693 (а.с.38-39).

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом 07 серпня 2018 року о 12:04:40 (а.с.39 зворот).

Згідно з умовами індивідуальної частини кредитного договору товариство зобов`язувалося надати відповідачу кредит в сумі 3500,00 грн (п. 1.1), зі сплатою відсотків за фіксованою процентною ставкою 0,9% в день від суми кредиту за кожний день коритсування кредитом, строк дії договору 30 днів (п. 1.4), але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором.

У випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити Товариству: пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 днів.; на 4 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн.; на 30 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн.; на 90 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. (п.п.4.4.1, .4.4.2., 4.4.3, . 4.4.4. договору).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що кредит надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта; здійснення грошового переказу на ім`я Клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи.

Згідно п.1.6. Клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штраф (у разі наявності). У такому разі та за умови, що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400,00 грн., строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах.

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті www.creditplus.ua. Підписуючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п.1.7 договору).

Згідно п.3.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з наступного дня після дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта) до дня повного погашення заборгованості за Договором (зарахування коштів на поточний банківський рахунок Товариства) включно.

Згідно п.3.3. договору, отримані грошові кошти від Клієнта Товариство направляє для погашення заборгованості за договором у такій черговості: у першу чергу на погашення нарахованої пені та/або штрафів; у другу чергу на погашення нарахованих процентів за кредитом; у третю чергу на повернення суми кредиту.

Згідно п.3.4. договору у разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2. цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4. цього Договору. При цьому Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що у разі продовження строку користування кредитом (пролонгації) та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товаристу проценти за користування кредитом у розмірі 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах продовженого строку надання кредиту. При цьому Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору.

Відповідно до п. 7.1 Договору датою укладання договору є дата його підписання.

Відповідно до графіку розрахунків (Додаток №1) за договором про надання фінансового кредиту №256693 від 07.08.2018 - дата повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 06.09.2018 року; разом до сплати: 4 445,00 грн., з них: 3500,00 грн. сума кредиту, 945, 00 грн. -сума нарахованих процентів. Для продовження строку користування кредитом необхідно сплатити 945,00 грн. (а.с.40).

До позову додана довідка ТОВ «Авентус Україна» про ідентифікацію позичальника, де зазначені особисті дані позичальника, його фінансовий номер телефону, а також одноразовий ідентифікатор який був відправлений на фінансовий номер телефону із зазначенням дати банківського переказу.

07.08.2025 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 3500 грн (код транзакції 544593), що підтверджується повідомленням №6660/25-Е від 15.07.2025 ТОВ «Авентус Україна» (а.с.44-45).

Згідно повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5713-ВП від 15.07.2025 року на підставі укладеного договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-200417-1 від 20.04.17 між Товариством та ТОВ «Авентус Україна» 07.08.2018 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта маска картки 4149хххххх0217 на суму 3500 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» 544593, код авторизації 192127 (а.с.22 зворот).

12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги за кредитними договорами, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.34-36).

Відповідно до п.2.2. договір факторингу №1 від 12.04.2018 року окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більше ніж одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не змінює попередній.

06 грудня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» була укладена додаткова угода № 9 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №9 від 06.12.2018 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №256693 від 07.08.2018 (зазначений під номером 711) перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») (а.с.12-13, 27).

У відповідності до п. 4.1. договору факторингу право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в день підписання ними відвідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 змінено назву товариства на ТОВ «Він Фінанс», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.45).

Згідно довідки № 84/25-АГ, виданої 03 квітня 2025 року ТОВ «Авентус Україна», товариство підтверджує здійснення ТОВ «Він Фінанс» (до зміни найменування - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») розрахунків за відступлені права вимоги до позичальників ТОВ «Авентус Україна», відступлення яких відбулось на підставі договору факторингу №1 від 12.04.2018 з усіма додатковими угодами до нього (а.с.16).

Станом на дату відступлення прав вимоги ТОВ «Авентус Україна» визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за прострочення виконання кредитних зобов`язань в сумі 15 530,00 грн., яка включає в себе заборгованість за основною сумою боргу 3 500,00 грн; проценти 1 890,00 грн., борг за пенею та штрафами -10140 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Авентус Україна» (а.с.28-30,46).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №256693 від 07.08.2018, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті.

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №256693 від 07.08.2018 на суму кредиту 3500 грн. та отримано кредитні кошти за договором у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок, зареєстрований позичальником в особистому кабінеті. При цьому, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Таким чином, сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, зокрема щодо визначення розміру процентів за його користування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов`язань у визначений договором строк щодо повернення кредиту не виконав.

З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) вбачається, що за період з 07.08.2018 по 06.12.2018 ОСОБА_1 має заборгованість в загальному розмірі 15530,00 грн., яка включає в себе заборгованість за основною сумою боргу 3 500,00 грн; проценти 1890,00 грн., борг за пенею та штрафами -10140 грн (а.с.28-30,46).

12.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу №1. Відповідно до умов договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №256693 від 07.08.2018. Зазначене підтверджено витягом з реєстру боржників, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК Довіра та гарантія» (ТОВ «Він Фінанс» право вимоги заборгованості у загальному розмірі 15530 грн, з яких 3500 грн тіло кредиту, 1890 грн нараховані проценти, пеня та штраф в сумі 10140 гривень.

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення.

Водночас, будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять.

Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 3500 грн та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, а тому, суд дішов висновку, що з останнього підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту згідно договору №256835 від 07.08.2019 в розмірі 3500 грн.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами, то суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) станом на 06.12.2018 року заборгованість відповідача за договором перед позивачем по сплаті відсотків складає 1890,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору розмір кредиту 3500,00 грн., кредит надається строком на 30 днів, стандартна процентна ставка 0,90% в день.

Згідно п.1.6. Клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню на штраф (у разі наявності). У такому разі та за умови, що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400,00 грн., строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах.

Згідно п.3.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1 до договору).

У Додатку № 1 до кредитного договору зазначено, що сума кредиту становить 3500,00 грн., проценти за користування кредитом 945,00 грн., загальна вартість кредиту складає 4445,00 грн. Дата видачі кредиту 07.08.2018, дата платежу - 06.09.2018. Для продовження строку користування кредитом необхідно сплатити: 945,00 грн.

Як зазначено у вказаних документах, вони містять підпис споживача ОСОБА_1 у вигляді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).

З наданого первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» картки обліку договору (розрахунку заборгованості), вбачається, що позичальником не сплачена станом на 06.09.2018 нарахована до сплати сума боргу, в тому числі і нараховані відсотки, за кредитним договором, що свідчить про те, що пролонгація договору не відбулася (а.с.28-30).

Під час розгляду цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, сторони погодили строк дії договору до 06.09.2018 року, тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів 945,00 грн., тому в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу в сумі 10140,00 грн, то позивачем не надано розрахунку, як саме нараховувався вказаний штраф та пеня, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за договором фінансового кредиту від 07.08.2018 року у розмірі 4445,00 грн, з яких 3500,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 945,00 грн - сума заборгованості за відсотками по кредиту.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат

Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК Україниборжник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В розумінні правових норм чинного цивільного законодавства, а зокрема положень ст. 625 ЦК України, 3% річних та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому вони повинні нараховуватися на суму основного боргу, який мав місце між сторонами до ухвалення рішення судом.

Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Звертаючись до суду, позивач просив стягнути інфляційні втрати та 3 % річних, нараховані за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року.

Враховуючи, що сума боргу за договором фінансового кредиту від 07.08.2018 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 4445,00 грн, суд наводить власний розрахунок 3% річних за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року.

Розмір 3 % річних обраховується за формулою: (сума боргу) х 3% : 100% : (кількість днів у році) х (кількість днів прострочення виконання).

- за період з 23.02.2019 по 31.12.2019 (312 дні) складає 113,98 грн /4445 грн х 3% : 100 % : 365 днів х 312 дні прострочення зобов`язання = 113,98 грн).

- за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (366 дні) складає 133,35 грн /4445 грн х 3% : 100 % : 366 днів х 366 дні прострочення зобов`язання = 133,35 грн).

- за період з 01.01.2021 по 23.02.2022 (419 дні) складає 153,07 грн /4445 грн х 3% : 100 % : 365 днів х 419 дні прострочення зобов`язання = 153,07 грн).

Отже, сума трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 (1097 дні) складає 400,40 грн.

Щодо інфляційних витрат, за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, то суд зазначає наступне.

Інфляційні нарахування обчислюються за формулою: (сума боргу) х (індекс інфляції) :100 (сума боргу).

Судом перевірено та приймається до уваги, наведені у позові представником позивача, розміри індексу інфляції за період з березня 2019 по лютий 2022 року та розрахунок індексу інфляції за цей період, який становить 1,21866444.

Отже, розмір втрат від інфляції за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року складає 971,96 грн (4445 х 1,21866444 -4445 = 971,96).

Відтак, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат за період з 23 лютого 2019 по 23 лютого 2022 року в сумі 971,96 грн та 3 % річних за період з 23 лютого 2019 по 23 лютого 2022 року в розмірі 400,40 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ТОВ «Він Фінанс» при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.08.2025 (а.с. 8).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на загальну суму 5817,36 грн (4445+971,96+400,40), що становить 28,62 % від ціни позову (20 324,84 грн), тому на користь позивача з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 693,29 грн (2422,40 х 28,62%).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., то суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано:

-копію Договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 року та додаткову угоду до договору від 22.03.2024, які укладені між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ "Він Фінанс", предметом якого є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах передбачених договором. Адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с.17, 31-33).

Копію акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 12.08.2025 року та детальним описом наданих послуг, відповідно до яких адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» надано позивачу наступні послуги професійної правничої допомоги: підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборнованості, загальна вартість виконаих робіт 5000 гривень (а.с.10,14).

Відповідно до пункту 4.1 договору про надання правовоїї допомоги від 22.03.2024 року №33, юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує шляхом переказу суми, вказаної в рахунку фактурі.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Згідно Акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 12.08.2025 року, сторони підтвердили факт надання Адвокатським бюро послуг відповідно до положень укладеного Договору про надання правничої допомоги №33від 22.03.2024 року, жодна зі сторін не мають жодних претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт, послуги надані в повному обсязі та із дотримання інших умов догвоору. Оплата професійної правничої допомоги Адвокатського бюро здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту (а.с.10).

Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

ОСОБА_1 не надав суду клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги.

Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими.

Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх характер та необхідність, а також критерій розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, відсутність аргументованого клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених витрат, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Разом з тим, указаний розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку, пропорційно задоволеним вимогам.

Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Він Фінанс» підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (28,62%) у розмірі 1431 грн (5 000 грн х 28,62 %).

Керуючись ст. 526,625,626,628,1049,1050,1054 ЦК України та ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №256693 від 07.08.2021 року в розмірі 5817 (п`ять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 36 копійок, яка складається з наступного: 3500 гривні заборгованість за основним боргом; 945 гривень за нарахованими процентами; 971,96 гривень інфляційні втрати; 400,40 гривень 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 693 (шістсот дев`яносто три) гривні 29 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 1431 (одна тисяча чотириста тридцять одна) гривня 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 15.12.2025 року.

Суддя: Т.М.Ковальчук