ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8990/25 Справа № 201/4958/19 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів: Городничої В.С., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року про забезпечення доказів

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем конституційного права позивача,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем конституційного права позивача.

08 липня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про забезпечення доказів, в якій позивач просив суд витребувати:

-від громадянина ОСОБА_1 права власності на його частку долі (долі невиділені в натурі) в праві багато житлового приватного будинку;

-з БТІ права власності розгорнуту довідку о праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

-з БТІ розгорнуту довідку про зміни длявої власності після знищення частки домоволодіння після само будівництва у 2000 році та пожежі у 2019 році;

-у належного нотаріуса (за змістом матеріалів справи) розгорнуту довідку та документи щодо вчинення нотаріальних дій відносно спадщини ОСОБА_1 ;

-з ДПС дані про постановлення на облік адвоката Галенко Ігор Євгенович (що доведе звернення до суду неуповноваженої особи).

Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем конституційного права позивача задоволено.

Витребувано:

-від громадянина ОСОБА_1 права власності на його частку долі (долі невиділені в натурі) в праві багато житлового приватного будинку;

-з Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради права власності розгорнуту довідку про праву власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

-з Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради розгорнуту довідку про зміни власності після знищення частки домоволодіння після само будівництва у 2000 році та пожежі у 2019 році;

-у належного нотаріуса розгорнуту довідку та документи щодо вчинення нотаріальних дій відносно спадщини ОСОБА_1 ;

-з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області дані про постановлення на облік адвоката Галенко Ігор Євгенович.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційних скарг, відзиву на апеляційні скарги не подали.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в Електронному суді.

Згідно акту № 41 від 03 грудня 2025 року, складеного головним спеціалістом відділу управління майном та ОСОБА_4 в присутності керівника апарату Оксани Опанасюк та в присутності начальника відділу служби судових розпорядників Олексія Табакова, 02-03 грудня 2025 року спостерігалися проблеми працездатності підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. За інформацією розміщеною на офіційному вебпорталі ДП Інформаційні судові системи 02-03 грудня 2025 року проводитимуться позапланові технічні роботи на обєктах інформаційної інфраструктури судової влади України, з обмеженням роботи, зокрема підсистеми відеоконференцзв`язку.

02 грудня 2025 року ОСОБА_2 надав заяву в якій просив у разі повної доказової бази закрити провадження по справі, а в разі браку доказів для закриття провадження перенести судове засідання.

Законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, у ч. 1, ч. 2 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч. 2 ст. 116 ЦПК України).

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст. ст. 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`зку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Питання щодо забезпечення доказів вирішується судом з урахуванням предмету заявлених вимог, підстав на які сторони посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, фактів, які визнаються та заперечуються сторонами та які підлягають доказуванню, обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з урахуванням норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини між сторонами.

Встановлено, що ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року у справі у справі № 201/3946/19, провадження № 2-з/201/110/2019 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволено.

До вирішення судом по суті спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, вжито заходи забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (у тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, як вбачається із ЄДРСР ухвала судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року саме у справі № 201/3946/19, провадження № 2-з/201/110/2019 на сьогоднішній день не скасована та є чинною.

Згідно до вимог п. 1 ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

25 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем коституційного права позивача, визначеного ст. 41 Конституції України, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі № 201/4958/19, провадження 2/201/2310/2019 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем коституційного права позивача, визначеного ст. 41 Конституції України, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року зупинено провадження у цивільній справі № 201/4958/19 (2/201/165/2021) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем коституційного права позивача до набрання законної сили вироками суду, постановлених у кримінальних провадженнях № 0000789, №0000905 та №0000905 (т. 1 а.с.185-186).

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Соборного районного суду м. Дніпра (Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська) із клопотанням про скасування арешту, накладеного на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.06.2025 вищевказаній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 201/4958/19, номер провадження 2-зз/201/79/25 (т.1 а.с.213).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки Соборного районного суду м. Дніпра, відповідно до номенклатури справ суду матеріали цивільної справи № 201/3946/19 за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди було знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання (т. 1 а.с. 214).

Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра від 27 червня 2025 року поновлено провадження у цивільній справі № 201/4958/19 (2/201/165/2021) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем коституційного права позивача (т. 1 а.с. 215).

Встановлено, що 08 липня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі № 201/3946/19, провадження 2-зз/201/78/25 (т. 2 а.с.237-240), в якій позивач просив суд витребувати:

-від громадянина ОСОБА_1 права власності на його частку долі (долі невиділені в натурі) в праві багато житлового приватного будинку;

-з БТІ права власності розгорнуту довідку о праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

-з БТІ розгорнуту довідку про зміни длявої власності після знищення частки домоволодіння після само будівництва у 2000 році та пожежі у 2019 році;

-у належного нотаріуса (за змістом матеріалів справи) розгорнуту довідку та документи щодо вчинення нотаріальних дій відносно спадщини ОСОБА_1 ;

-з ДПС дані про постановлення на облік адвоката Галенко Ігор Євгенович (що доведе звернення до суду неуповноваженої особи).

Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів у цивільній справі у цивільній справі № 201/4958/19 (2/201/165/2021) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання порушення відповідачем конституційного права позивача задоволено.

Витребувано:

-від громадянина ОСОБА_1 права власності на його частку долі (долі невиділені в натурі) в праві багато житлового приватного будинку;

-з Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради права власності розгорнуту довідку про праву власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

-з Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради розгорнуту довідку про зміни власності після знищення частки домоволодіння після само будівництва у 2000 році та пожежі у 2019 році;

-у належного нотаріуса розгорнуту довідку та документи щодо вчинення нотаріальних дій відносно спадщини ОСОБА_1 ;

-з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області дані про постановлення на облік адвоката Галенко Ігор Євгенович.

Тобто, судом першої інстанції дана заява була розглянута та постановлена ухвала у справі № 201/4958/19, провадження № 2/201/65/2025 (т. 2 а.с. 7-8).

Колегія суддів звертає увагу, що це саме обов`язок суду перевіряти правильність реквізитів документів у судовому провадженні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 звертався до суду першої інстанції із заявою про внести до системи ЄСІТС усі матеріали справи № 201/3946/19, провадження №3-зз/201/78/25 (т.1 а.с.232-235).

Також, ОСОБА_2 звертався до суду першої інстанції із заявою про внести до системи ЄСІТС усі матеріали справи № 201/3946/19, провадження №2-201/2310/19 (т.2 а.с.1-4).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ні матеріали справи, ні ЄДРСР не містять ухвали суду першої інстанції про об`єднання вище вказаних проваджень у справі № 201/3946/19 та у справі № 201/4958/19.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки місцевий суд не перевірив та не встановив у якому саме провадженні ОСОБА_2 звернувся із заявою про забезпечення доказів.

Колегія суддів також зауважує, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали Соборного районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року про забезпечення доказів не може бути виконана, оскільки, в ній не зазначено конкретних відомостей про витребувані докази, які суд першої інстанції повинен був уточнити у заявника та викласти у процесуальному документі у такому вигляді, який буде чітко зрозумілим та виконано.

Крім того, допускаючи до апеляційного перегляду ОСОБА_1 , колегія суддів виходила з того, що ОСОБА_2 просив витребувати докази саме від ОСОБА_1 та стосовно ОСОБА_1 та адвоката Галенка Ігоря Євгеновича, вважаючи, що саме їх діями порушуються права ОСОБА_2 у звязку з поданням заяви про скасування заходів забезпечення позову, які були забезпечені ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 5 квітня 2019 року за заявою ОСОБА_2 до подачі позову до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Згідно ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Права на апеляційне оскарження передбачені ст.352 ЦПК України. Будь який учасник справи, а так само і особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони у справі, а також особи, які не брали участі у справі, також мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу, при цьому оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Після відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Тому колегія дійшла висновку, що ухвала безпосередньо стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , що й обумовлює необхідність його участі у її апеляційному перегляді.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що суд першої інстанції не перевіривши та не встановивши у якому саме провадженні ОСОБА_2 звернувся із заявою про забезпечення доказів, не уточнивши конкретних даних щодо витребуваних доказів, та не обгрунтував мотиви за яких вирішив клопотання стосовно осіб, які не є учасниками справи, тому, колегія суддів приходить висновку, що місцевий суд передчасно задовольнив заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, та скасуванню оскаржуваної ухвали з подальшим направленням до Соборного районного суду міста Дніпра для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року про забезпечення доказів скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: В.С. Городнича

М.М. Пищида