Провадження №4-с/369/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі судових засідань Худинець Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу приватного виконавця,

заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська сервісна служба», приватний виконавець виконавчого округу Київської області Литвиненко Олексій Вікторович,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року представник скаржника звернувся до суду з вказаною скаргою. Свої вимоги представник скаржника мотивував тим, що Києво-Святошинським районним судом Київської області видано судовий наказ №369/2030/24 від 13.02.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська сервісна служба» суми суму заборгованості за надані послуги з: утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 9590 грн. 44 коп., водопостачання та водовідведення в розмірі 37 грн. 45 коп., вивозу твердих побутових відходів в розмірі 412 грн. 86 коп., а разом 10040 грн. 75 коп.

Постановою про арешт коштів боржника від 07.08.2024 було накладено арешт на усі рахунки боржника, які були відкриті у АТ КБ «Приватбанк», а саме: IBAN НОМЕР_1 (рахунок, на якій приходять соціальні виплати допомога при народженні дитини); IBAN НОМЕР_2 ; IBAN НОМЕР_3 рахунок із спеціальним режимом використання, на якій зараховуються грошові кошти, які є соціальною допомогою держави, відповідно до Порядку надання при народженні дитини одноразової натуральної допомоги «Пакунок малюка», затвердженого постановою КМУ від 25.11.2020 за № 1180. У позасудовому порядку виконавець не знімає арешт з рахунку.

Враховуючи те, що приватним виконавцем Литвиненко О.М. накладено арешт на рахунок, на якій накладання арешту заборонено законом, просить суд:

визнати протиправними дії приватного виконавця Литвиненка Олексія Вікторовича, які полягають у накладанні арешту на рахунок із спеціальним режимом використання IBAN НОМЕР_3 , на якій зараховуються грошові кошти, які є соціальною допомогою держави відповідно до Порядку надання при народженні дитини одноразової натуральної допомоги «Пакунок малюка», затвердженого постановою КМУ від 25.11.2020 за № 1180 та на кошти на рахунку IBAN НОМЕР_1 на який приходять соціальні виплати допомога при народженні дитини та стягненні із цих рахунків коштів;

зобов`язати приватного виконавця Литвиненка Олексія Вікторовича, винести постанову про зняття арешту із рахунку із спеціальним режимом використання IBAN НОМЕР_3 ;

зобов`язати приватного виконавця Литвиненка Олексія Вікторовича повернути боржнику ОСОБА_1 утриманні кошти з рахунку відкритому у АТКБ «Приватбанк» IBAN НОМЕР_1 у сумі 860,00 грн та з рахунку відкритому у АТКБ «Приватбанк» у АТКБ «Приватбанк» у сумі 653,00 грн.;

визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Литвиненка Олексія Вікторовича, яка полягала у невинесені постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

11 грудня 2024 року від приватного виконавця Литвиненка О.В. надійшов відзив на скаргу. Зазначає, що 07.08.2024 на його адресу від ТОВ «Європейська сервісна служба» надійшла заява про відкриття виконавчого провадження, до якої додано судовий наказ по справі № 369/2032/24 від 13.02.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська сервісна служба» суми суму заборгованості за надані послуги з: утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10040 грн. 75 коп. та судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 320,80 грн. 80 коп.

07.08.2024 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №757309888 та прийнято постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника. Також ним було направлено в банківські установи запит про залишок коштів на рахунках боржника. Відповідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 07.08.2024 на рахунках боржника були наявні кошти. Після отримання відповіді банку про наявність на рахунку грошових коштів приватним виконавцем було пред`явлено платіжні інструкції на примусове списання коштів.

09.08.2024 адвокатом Михальчук М.І., якій діє в інтересах ОСОБА_1 , приватному виконавцю було подано заяву, в якій заявник просив утриматись від будь-яких дій у виконавчому провадженні, оскільки ним подано заяву до суду про скасування судового наказу. Також у заяві було зазначено, що на арештовані рахунки боржника надходить допомога при народженні дитини, отже такі рахунки використовуються для спеціальних витрат. Але в заяві не було зазначено які саме рахунки мають спеціальний режим використання та не додано жодного доказу даної обставини. Зазначає, що тільки 20.08.2024 боржником було надано пояснення, в яких він пояснює які саме рахунки і для яких цілей ним використовуються, але знов без жодних доказів. Зазначає, що 02.12.2024 ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та знято арешт з всього майна боржника.

У судове засідання скаржник, представник заінтересованої особи та приватний виконавець не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явилися всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дана ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (HORNSBY v. GREECE, N 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року N 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

13 лютого 2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано судовий наказ №369/2030/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська сервісна служба» суми суму заборгованості за надані послуги з: утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 9590 грн. 44 коп., водопостачання та водовідведення в розмірі 37 грн. 45 коп., вивозу твердих побутових відходів в розмірі 412 грн. 86 коп., а разом 10040 грн. 75 коп.

За заявою ТОВ «Європейська сервісна служба» приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Літвиненко О.В. прийнято 07 серпня 2024 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню судового наказу №369/2032/34 (ВП 75730988).

Постанова виконавця про відкриття виконавчого провадження не оскаржувалась боржником.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону N 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону N 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону N 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону N 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону N 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону N 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону N 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону N 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону N 1404-VIII).

Зважаючи на те, що виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання судових рішень, одним із заходів є накладення арештів як на майно, так і на рахунки боржника, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 про неможливість накладення арешту на спірний рахунок. Матеріали скарги не містять будь-яких доказів того, що на час прийняття постанови про накладення арешту виконавець мав інформацію про спеціальний режим використання рахунку.

Відповідно до статті 19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.6 та 10 ч.1 ст.73 Закону № 1404-VIII стягнення не може бути звернено на такі виплати: одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Отже Законом № 1404-VIII чітко вказана заборона про звернення стягнення на одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини чи на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право кожної дитини на достатній життєвий рівень.

Конвенцією прав дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 передбачено особливий захист дитини, що також визначено в Женевській декларації прав дитини 1924 року і Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, та визнана в Загальній декларації прав людини.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Литвиненко Олексієм Вікторовичем від 07 серпня 2024 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунка, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 11746,91 грн.

Із змісту постанови державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника вбачається, що ним визначено банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

АТ КБ "ПриватБанк", на яке нормами статті 52 Закону N 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" "пакет малюка" - одноразова натуральна допомога, що відноситься до допомоги при народженні дитини. З 01.07.2021 року батьки мають право вибору між єдиноразовою натуральною допомогою "пакет малюка" та грошовою компенсацією вартості єдиноразової натуральної допомоги "пакет малюка".

З цією метою заявником відкрито у АТ КБ "ПриватБанк" соціальну картку "Пакунок малюка", до якої відносився спеціальний банківський рахунок, на який зараховуються грошові кошти, які є соціальною допомогою держави, відповідно до Порядку надання при народженні дитини одноразової натуральної допомоги "Пакунок малюка", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2020 р. N 1180.

Отже, зазначений рахунок має спеціальний режим використання.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 72 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення не може бути звернуто на одноразову допомогу при народженні дитини.

У своїй скарзі боржник стверджує, що повідомив виконавця про спеціальний режим використання рахунку, але доказів цій обставині суду не надали. Так, скріншот екрану щодо направлення виконавцю клопотань містить лише час відправки (Чт09:56), але визначити дату та які саме клопотання направлені не вбачається за можливе. Крім того, виконавець заперечує наявність у нього подібної інформації.

Разом з тим, постановою виконавця від 09 серпня 2024 року за заявою боржника визначено для боржника фізичної особи: ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК , для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

Тому доводи скарги в цій частині також є необґрунтованими.

З Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року скасовано судовий наказ Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2024 року унікальний №369/2032/24 (провадження №2-н/369/705/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» їх право на звернення із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Також ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року заяву адвоката Михальчука Миколи Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задоволено частково:

у порядку повороту виконання судового наказу стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7 291,43 грн. (сім тисяч двісті дев`яносто одна грн. 43 коп.).

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області від Літвиненко О.В. від 02 грудня 2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та знято арешт з всього майна боржника по ВП 75730988.

Оскільки на час вирішення даної скарги виконавче провадження закінчено, припинено чинність арештів, судом вирішено питання про поворот виконання, тому вимоги скарги про зобов`язання зняти арешти та повернути кошти задоволенню не підлягають.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Щодо вимоги скаржника про визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця Литвиненка О.В., яка полягає у невинесенні постанови про відкладення провадження виконавчих дій, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець може відкласти провадження виконавчих дій у разі виникнення обставин, що перешкоджають їх проведенню, на строк до десяти робочих днів. Відкладення виконавчих дій оформлюється постановою виконавця.

Як убачається з матеріалів справи, скаржник зверталася до приватного виконавця із заявою, в якій просила утриматися від вчинення виконавчих дій у зв`язку з тим, що накладено арешт на рахунки, які мають спеціальний режим використання, на які зараховуються соціальні виплати допомога при народженні дитини та кошти одноразової натуральної допомоги «Пакунок малюка».

Разом із тим, така заява не містила посилання на конкретні норми статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», не містила прохання про відкладення виконавчих дій у встановленому законом розумінні, а також не супроводжувалася документами, які б підтверджували наявність обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій.

Крім того, на момент подання скарги арешт рахунків і стягнення коштів вже було здійснено, а тому питання щодо винесення постанови про відкладення провадження виконавчих дій фактично втратило актуальність.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що підстав для визнання бездіяльності приватного виконавця протиправною у цій частині не вбачається, оскільки обов`язок приватного виконавця щодо відкладення виконавчих дій у даному випадку законом прямо не передбачений, а подана заява скаржника не є належним клопотанням у розумінні статті 32 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з цим у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 451 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 447-451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська сервісна служба», приватний виконавець виконавчого округу Київської області Литвиненко Олексій Вікторович на дії чи бездіяльність органу примусового виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 16 грудня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ