Справа № 707/3287/25
Провадження № 2-др/697/31/25
У Х В А Л А

03 грудня 2025 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О., ознайомившись із заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бовшика Миколи Юрійовича про ухвалення додаткового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 707/3287/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким вирішити питання розподілу витрат на правничу допомогу. Заява обгрунтована тим, що 10.11.2025 Канівським міськрайонним судом Черкаської області було ухвалено рішення № 707/3287/25 у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У тексті рішення судом вирішено про часткове задоволення позовних вимог та вирішено питання про стягнення основного боргу та частини судових витрат, проте суд не вирішив питання щодо стягнення пропорційного розміру витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, що було зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, а саме: Відповідно до п. 8 ч.3 ст. 178 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в розмірі 15 000,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позову та пропорційності, ці витрати підлягають відшкодуванню в обсязі 69,22%, що становить 10383,00 грн. Представник відповідача просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10383,00 грн.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (N 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08.04.2010).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зроблено такі висновки: Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд встановив порушення представником відповідача установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: ненаправлення ним позивачу документів, які підтверджують понесені витрати відповідача на правничу допомогу, що позбавляє позивача можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідні заперечення проти таких вимог, що в свою чергу, порушує принципи диспозитивності та змагальності сторін.

В порушення вимог ст. 83 ЦПК України до заяви не додано доказів направлення вказаних документів іншим учасникам справи, що позбавляє сторону позивача можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.7 ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч.4 ст.183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Аналогічних висновків щодо вирішення заяв про ухвалення додаткового рішення, до яких заявники не додали докази надіслання (ненадання) іншим учасникам такої заяви з доданими до неї додатками, дійшов Верховний Суд в постанові від 21.09.2022 у справі № 725/1301/21, ухвалах від 25.02.2021 у справі № 906/977/19, від 01.09.2022 у справі № 759/13013/14-ц, від 16.01.2023 у справі № 640/23065/14, від 02.02.2023 у справі № 466/1403/20, від 27.03.2023 у справі № 756/820/20.

Заява про ухвалення додаткового рішення не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки до неї не додані докази надіслання іншим учасникам такої заяви з доданими до неї доказами.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає поверненню заявнику без її розгляду.

Керуючись ст.ст. 83, 95, 182, 183, 258, 259, 270, ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бовшика Миколи Юрійовича про ухвалення додаткового рішення повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л . О . Колісник