Справа № 487/4208/25
Провадження № 2/487/2372/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04.12.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

23.06.2025 року, представник ТОВ «Кей-Колект» - Вишневська О.І., шляхом формування у системі «Електронний суд», звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, у якій просила стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 185490,00 грн. з яких: 43158,51грн. - три відсотки річних та 142 331,49 грн. - інфляційні втрати, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №0 укладеним між АКіБ «Укр Сиббанк» та ОСОБА_1 28.12.2007, в забезпечення виконання зобов`язань по якому 28.12.2007 між ОСОБА_3 та АКіБ «Укр Сиббанк» було укладено договір поруки №0.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.12.2007 року між АКіБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, згідно якого їй надано кредит у розмірі 38 000,00 доларів США на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту та не пізніше 26.12.2014 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 28.12.2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого він зобов`язувався відповідати за належне виконання позичальником обов`язків за кредитним договором №0.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного Договору та виникненням заборгованості Банк звернувся до суду щодо примусового стягнення заборгованості.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту № 0 в сумі 293 513, 26 грн.

ТОВ «Кей-Колект» є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк».

Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідачів виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішеннями суду яка станом на 23.02.2022 року становить 185490,00 грн., та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 43158,51 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 142331,49 грн.

Зазначені обставини слугували підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 24.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання

Ухвалою суду від 27.10.2025 року, підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

До судового засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила, провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

До судового засідання відповідачі не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про поважність причини неявки суду не повідомили, відзивів до суду не подали.

У відповідності до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, матеріали справи №2-1087/11, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.12.2007 року між АКіБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, згідно якого їй надано кредит у розмірі 38 000,00 доларів США на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту та не пізніше 26.12.2014 року.

28.12.2007 року між АКіБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно умовами кого якого він брав на себе зобов`язання відповідати за належне виконання ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором №0.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2011 року по справі №2-1087/2011, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту № 0 в сумі 293 513, 26 грн.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» з укладено договір факторингу №2, згідно умов якого ТОВ «Кей-Колект», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 0.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2014 року у справі 487/1783/14-ц замінено сторону виконавчого провадження, відкритого постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції 11.10.2013 року на підставі виконавчого листа №2-1087/11, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 09.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом в сумі - 293513,26 грн. - стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

У відповідь на запит суду, начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Голотребчуком Ю. (лист №47588/02-56 від 10.11.2025 року) повідомлено, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 10.11.2025, виконавчі листи № 2-1087/11 видані 09.12.2021 з виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2011 по справі № 2-1087/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором 0 від 28.12.2007, де боржниками зазначено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 ), на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби Миколаївської області не перебувають.

Крім того повідомив, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження у Заводському відділі державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області правонаступником якого є Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебувало виконавче провадження № 45161412 з виконання виконавчого листа № 2-1087/11 виданого 09.12.2011 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» з кожного по 850,00 грн держмита та по 15,00 грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення (боржником згідно виконавчого документа визначено ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яке 19.12.2016 завершено з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), та виконавче провадження № 45161587 з виконання виконавчого листа № 2-1087/11 виданого 09.12.2011 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом в сумі 293513,26 грн (боржником згідно виконавчого документа визначено ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яке 19.12.2016 завершено з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 47 Закону.

Також повідомив, що за даними автоматизованої системи виконавче провадження встановлено, що у Новоодеському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, правонаступником якого є Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебувало виконавче провадження № 49179486 з виконання виконавчого листа № 2-1087/11 виданого 09.12.2011 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» з кожного по 850,00 грн держмита та по 15,00 грн витрат з ітз (боржником згідно виконавчого документа визначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яке 27.09.2016 завершено з підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), та виконавче провадження № 49179398 з виконання виконавчого листа № 2-1087/11 виданого 09.12.2011 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у сумі 293513,26 грн (боржником згідно виконавчого документа визначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яке 27.09.2016 завершено з підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV).

Так, оскільки судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось досить тривалий час, позивач вимагає стягнення з боржника сум інфляційних втрат та 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до повного його виконання, що відповідає вимогам ст.625 ЦК України.

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, тобто ч. 5 ст.11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання зобов`язання, негативних наслідків, установлених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті.

Щодо стягнення, з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 року у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Отже у відповідачів виникло грошове зобов`язання перед позивачем, який є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк», яке було встановлено рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2011 року та відповідно до положень, ч.5 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

При цьому, матеріали справи не містять доказів виконання грошового зобов`язання відповідачем.

Приймаючи до уваги викладене, суд встановив про доведеність існування у ТОВ "Кей-Колект" права вимоги на стягнення, з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, не погашена заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 28.12.2007 року становить 293 513,26 грн.

Крім того, відповідно до вищевказаного розрахунку, сума нарахованих інфляційних втрат становить 142331,49 грн., а сума 3 % річних становить 43158,51 грн., що загалом складає 185490,00 грн. за період з квітня 2017 року по лютий 2022 року.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3% річних, що становить 43158,51 грн. (293513,26 х 3% х 1789: 365).

При обчислені сум інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на індекс інфляції за період прострочення платежу.

Так індекс інфляції складав: за квітень 2017 - 100.9; травень 2017 - 101.3; червень 2017 - 101.6; липень 2017 - 100.2; серпень 2017 - 99.9; вересень 2017 - 102.0; жовтень 2017 - 101.2; листопад 2017 - 100.9; грудень 2017 - 101.0; січень 2018 - 101.5; лютий 2018 - 100.9; березень 2018 - 101.1; квітень 2018 - 100.8; травень 2018 - 100.0; червень 2018 - 100.0; липень 2018 - 99.3; серпень 2018 - 100.0; вересень 2018 - 101.9; жовтень 2018 - 101.7; листопад 2018 - 101.4; грудень 2018 - 100.8; січень 2019 - 101.0; лютий 2019 - 100.5; березень 2019 - 100.9; квітень 2019 - 101.0; травень 2019 - 100.7; червень 2019 - 99.5; липень 2019 - 99.4; серпень 2019 - 99.7; вересень 2019 - 100.7; жовтень 2019 - 100.7; листопад 2019 - 100.1; грудень 2019 - 99.8; січень 2020 - 100.2; лютий 2020 - 99.7; березень 2020 - 100.8; квітень 2020 - 100.8; травень 2020 - 100.3; червень 2020 - 100.2; липень 2020 - 99.4; серпень 2020 - 99.8; вересень 2020 - 100.5; жовтень 2020 - 101.0; листопад 2020 - 101.3; грудень 2020 - 100.9; січень 2021 - 101.3; лютий 2021 - 101.0; березень 2021 - 101.7; квітень 2021 - 100.7; травень 2021 - 101.3; червень 2021 - 100.2; липень 2021 - 100.1; серпень 2021 - 99.8; вересень 2021 - 101.2; жовтень 2021 - 100.9; листопад 2021 - 100.8; грудень 2021 - 100.6; січень 2022 - 101.3; лютий 2022 - 101.6.

Приймаючи до уваги викладене інфляційні втрати які підлягають стягненню становлять 142331,49 грн. (293513,26 x 1.484924 (індекс інфляції отриманий шляхом множення вищевказаних індексів інфляції : 100 ) 293513,26 (сума заборгованості)).

Вказаний розрахунок здійснений з урахуванням формули, що відповідає вимогами закону та методики, яка викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2020 року в справі № 905/21/19, зокрема у абз. 6 п. 28, зазначено, що у випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Судом встановлено, що за зазначений період погашення боргу не відбувалося, тому слід застосовувати саме зазначений порядок обчислення інфляційних втрат.

Таким чином, суд дійшов висновку про прострочення відповідачами виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі судового рішення, та необхідність стягнення з них інфляційних втрат та 3 % річних у загальному розмірі 185490,00 грн.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає наступне.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідачів 2442,40 грн. сплаченого судового збору за поданням даного позову.

На підтвердження понесених судових втрат, представником позивача, надано Платіжна інструкція №569 від 19.06.2025 року про сплату судового збору на у сумі 2422, 40 грн.

Таким чином, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн..

Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 280-282,352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», у порядку ст.625 ЦК України заборгованість за кредитним договором за кредитним договором №0 від 28.12.2007 року у розмірі 185490,00 грн. з яких: 43158,51грн. - три відсотки річних та 142 331,49 грн. - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1071,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1071,55 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», місцезнаходження: вул. Менделєєва, 12 офіс 94/1, м.Київ, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Головуючий суддя: І.О. Притуляк