Справа № 385/2017/25
Провадження 2-з/385/13/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М. В., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Опанасенка Б. Ю. про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та скасування державної реєстрації транспортного засобу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Територіальний сервісний центр 3545 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях,

встановив:

позивач звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з даним позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсним договір від 14.02.2024 купівлі-продажу транспортного засобу Volvo 360, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що укладений між відповідачами та скасувати державну реєстрацію цього автомобіля за ОСОБА_2 .

Разом з позовом до суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на транспортний засіб Volvo 360, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач покликався на те, що ТСЦ 3545 на запит адвоката повідомив позивача, що ОСОБА_1 відчужив належний йому автомобіль Volvo 360, реєстраційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 . Таким чином, одразу після набрання рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.01.2024 в справі № 386/1318/23, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТДВ «Експрес Страхування» 185780,44 грн. Наразі в ОСОБА_1 відсутнє майно на яке може бути звернене стягнення, що підтверджується, зокрема, інформацією з Державного реєстру речових прав. Отже відчуження автомобіля фактично унеможливлює реальне виконання судового рішення на користь ТДВ «Експрес Страхування». У зв`язку з цим позивач в позові вважає такий договір купівлі-продажу фіктивним і просить його визнати недійсним. Зазначає, що подальше відчуження ОСОБА_2 автомобіля до прийняття рішення в справі унеможливить для позивача відшкодування шкоди. Вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль не вплине на права власника щодо володіння та користування майном. Вважає за можливим вжити заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошової суми 1000 грн, яка буде достатньою для відновлення відповідачкою ОСОБА_2 своїх прав та компенсації моральної шкоди.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд вважав за можливе провести розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Згідно п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та(або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Також судом враховано, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» (national authorities enjoy a certain tag of appreciation) з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, general interest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

При розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Згідно роз`яснень в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Матеріалами позовної заяви підтверджується, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.01.2024 в справі № 386/118/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» 185780,44 грн. З відповідей ТСЦ МВС 3545 від 04.06.2025 та 21.11.2025 вбачається, що автомобіль Volvo 360, реєстраційний номер НОМЕР_1 було 14.02.2024 (одразу після набрання законної сили зазначеним рішенням про стягнення коштів) перереєстровано на ОСОБА_2 , до цього він значився за ОСОБА_1 .

Враховуючи наявність спору між сторонами, в якому оспорюється дійсність правочину купівлі-продажу автомобіля, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, баланс інтересів сторін, суд приходить до висновку, що вимоги про забезпечення позову підлягають задоволенню частково, шляхом заборони відчуження транспортного засобу, оскільки наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді заборони відчуження автомобіля, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду - оскільки позивачем, на думку суду, наведені обґрунтовані підстави вважати, що автомобіль може бути повторно відчужений.

При цьому суд враховує, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта рухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо рухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів ТДВ «Експрес Страхування» та збереження рухомого майна обґрунтованою може бути визнана заборона відчуження такого рухомого майна без позбавлення власника та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право власника розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2021 року, справа № 643/12369/19, провадження № 61-21685св19.

Таким чином суд вважає правильним клопотання задоволити частково.

Щодо заходів зустрічного забезпечення позову, суд враховує таке.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зважаючи на характер вжитих заходів забезпечення позову, те, що позивач є юридичною особою, відсутність відомостей про такий майновий стан позивача, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, те, що застосування зустрічного забезпечення позову є правом суду, а не обов`язком, суд не вбачає необхідності застосовувати таке.

Крім того кожен з відповідачів в справі не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. 149-151, 153, 154 ЦПК України, -

постановив:

заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про забезпечення позову Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, просп. С. Бандери, 22, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та скасування державної реєстрації транспортного засобу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Територіальний сервісний центр 3545 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях - задовольнити частково.

Заборонити відчуження автомобіля Volvo 360, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до заміни заходу забезпечення позов іншим видом забезпечення позову або до його скасування у встановленому законом порядку.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали для виконання направити до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24, ), для відома учасникам справи.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН