УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Якименко Л.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дворецької Яни Іванівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суховарова Наталія Володимирівна, про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суховарова Наталія Володимирівна про визнання права власності.

Предметом спору є житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом №ДП13 з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 27.11.2023 року, зареєстрованого 07.12.2023 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстровий №020 та витягом №363955330 із Державного реєстру речових прав від 31.01.2024 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 20.10.1982 року Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №1524.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 04.02.2025 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, актовий запис №74. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, та спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до позовних вимог позивач просила суд:

-визнати спільною сумісною власністю майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, кадастровий №:01:656:0155.

Після відкриття провадження у справі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дворецька Яна Іванівна надала до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтуванні заяви зазначила, що предметом позову є визнання права власності на житловий будинок, який є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Також заявниця зазначила, що відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою спадкодавця ОСОБА_3 , звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом та може отримати свідоцтво про право власності на спірне майно, отримавши яке, матиме право на його відчуження.

У зв`язку з цим, представник позивача просила застосувати захід забезпечення вказаного позову у вигляді заборони приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Суховаровій Наталії Володимирівні вчиняти дії, спрямовані на видачу свідоцтва про право на спадщину, видавати будь-кому із спадкоємців свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішення суду у даній цивільній справі, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, предметом спору у даній цивільній справі, є житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом №ДП13 з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 27.11.2023 року, зареєстрованого 07.12.2023 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстровий №020 та витягом №363955330 із Державного реєстру речових прав від 31.01.2024 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 20.10.1982 року Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №1524.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 04.02.2025 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, актовий запис №74. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, та спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до позовних вимог позивач просила суд:

- визнати спільною сумісною власністю майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, кадастровий №:01:656:0155.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає за необхідне заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дворецької Яни Іванівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суховарова Наталія Володимирівна про визнання права власності задовольнити та вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Суховаровій Нталії Володимирівні вчиняти дії, спрямовані на видачу свідоцтва про право на спадщину, видавати будь-кому із спадкоємців свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішення суду у даній цивільній справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дворецької Яни Іванівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суховарова Наталія Володимирівна про визнання права власності, - задовольнити.

Із метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суховарова Наталія Володимирівна про визнання права власності, заборонити приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Суховаровій Наталії Володимирівні (місцезнаходження: 49080, м.Дніпро, вул.Висоцького, буд.2, прим.312) вчиняти дії, спрямовані на видачу свідоцтва про право на спадщину, видавати будь-кому із спадкоємців свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішення суду у даній цивільній справі.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 10.12.2025 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Якименко Л.Г.