РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1323/25

Провадження № 2/293/809/2025

09 грудня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СПРАВИ

03.11.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 за змістом якої просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № від 19.08.2020 в розмірі 47765,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що 19.08.2020 ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК» «ЦФР») уклали кредитний договір №. Вказаний договір разом із паспортом кредиту та умовами отримання фінансовий кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір.

07.10.2016 ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк» уклали договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. 04.04.2024 АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №НІ/11/17-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалось сплатити АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 47765,51 грн.

З вказаних підстав, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як правонаступник кредитора просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість, що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № від 19.08.2020.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.11.2025 справа №293/1323/25 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, судом отримано 04.11.2025 відомості про адресу реєстрації відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито провадження у справі №293/1323/25, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.11.2025.

19.11.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково.

27.11.2025 відповідачем подана заява просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав частково, підтримав відзив на позов.

Ухвалою суду від 27.11.2025, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 09.12.2025.

03.12.2025 позивач подав відповідь на відзив.

09.12.2025 сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком.

Згідно заяви зазначеної у прохальній частині відзиву на позов, представник позивача Романенко Д.П. просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні 09.12.2025, відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

19.08.2020 ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР» уклали кредитний договір №. Зазначений договір разом із паспортом кредиту та умовами отримання фінансовий кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», що розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.Kreditmaket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору, складають єдиний кредитний договір (а.с. 5,6).

За умовами договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 39311,37 грн. строком на 48 місяців, а позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 5. Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», ставка щомісячних процентів (початковий процент) складає 3,00% від суми кредиту та сплачуються згідно з графіком платежів. Тип процентної ставки фіксована. Реальна річна процентна ставка становить 68,62 грн. Загальні витрати за кредитом становлять 56617,10грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 95928,47 грн.

Відповідно до виписки по особовим рахункам кредитного договору № НОМЕР_1 за період 19.08.2020 по 04.04.2024, відповідач частково погашав кредитну заборгованість, а саме: 23.09.2021, 11.11.2021, 23.11.2021 та 30.12.2021 надав товариству грошові кошти в розмірі зазначеному у порядку платежів кредитного договору, що були зараховані ТОВ «ФК ЦФР» на погашення заборгованості за тілом кредиту та нараховані щомісячні відсотки за користування кредитом (а.с. 10-27).

Згідно розрахунку АТ «Таскомбанк», заборгованість за договором № від 19.08.2020 складає 47765,51грн., з яких заборгованість по тілу кредиту складає 26209,04 грн., заборгованість по відсотках (в т.ч. прострочені) становить 3,05 грн., заборгованість за щомісячними процентами 21553,42 грн. (а.с.9).

07.10.2020 АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу б/н у відповідності до умов якого, АТ «Таскомбанк» зобов`язалось передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму фінансування, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалось відступити АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору. В розділі 12 Перелік додатків зазначається, що до договору додаються додатки: Додаток №1 форма реєстру прав вимоги; Додаток №2 форма акту прийому-передачі реєстру прав вимог; Додаток №3 форма надання інформації з Реєстру прав вимоги в електронному вигляді; Додаток №4 форма акту прийому-передачі інформації згідно реєстру прав в електронному вигляді; Додаток №5 зразок (форма) акту прийому-передачі документів. Натомість, в матеріалах справи відсутні вказані додатки до договору факторингу б/н від 07.10.2020. (а.с.29-30).

04.04.2024 АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №НІ/11/17-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалось сплатити АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.31-32).

До договору факторингу позивачем додатний акт прийому-передачі реєстру прав вимоги від 04.04.2024, підписаний та завірений печатками АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.33).

Згідно витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/17-Ф, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № у сумі 47765,51грн. (а.с.34).

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині виникнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21435,89грн. та несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 3,05 грн. Зазначив, що розрахунок заборгованості наданий позивачем не відповідає обставинам зазначеним у змісті позовної заяви та зазначеному в ній розрахунку заборгованості. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 04.04.2024, з якого вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту становить 26209,04грн.; залишок заборгованості за відсотками - 3,95 грн. (Таблиця 1 розрахунку). Далі, з таблиці 2 розрахунку, вбачається, що станом на 04.04.2024, розмір процентів, становить 21553,42 грн. Крім того, з таблиці 2, вбачається, що загальний розмір нарахованого боргу по процентам - 26326,57 грн., проте з погашень, здійснених відповідачем в рахунок погашення заборгованості у розмірі 4 773,15 грн. було зараховано в погашення процентів за Таблицею 1. В той же час, з позовної заяви вбачається, що позивач намагається виставити борг зі сплати комісії за борг за щомісячними процентами, що суперечить позовній заяві, в якій чітко зазначено, що борг, в розмірі 21553,42 грн. являється саме комісією. Вказане підтверджується і реєстром прав вимоги, що являється Додатком №1 до Договору факторингу від 04.04.2024. Відповідач зазначає, що на виконання умов кредитного договору сплатив ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 3275,95 грн. на погашення тіла кредиту, 0,90грн. на погашення відсотків та 4773,15 грн. які зараховані товариством на погашення комісії. Таким чином, за розрахунком відповідача заборгованість за кредитним договором складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21435,89 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 3,05 грн.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № у сумі 47765,51грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника кредитора на підставі договорів факторингу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 19.08.2020 уклав з ТОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір №.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором № позивач надав суду: копію кредитного договору № від 19.08.2020; паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4892446, що є невід`ємною частиною кредитного договору; розрахунок заборгованості за кредитним договором №; виписку по особовому рахунку кредитного договору № НОМЕР_1 за період з 19.08.2020 по 04.04.2024; договір факторингу б/н від 07.10.2020; договір факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024; акт прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024; витяг з реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/17-Ф.

Проте, аналізуючи вищезазначені докази суд вважає, що такі не підтверджують вимоги позивача за кредитним договором № в заявленому розмірі, оскільки кредитний договір укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 19.08.2020, натомість договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 за яким ТОВ «ФК «ЦФР» відступило право вимоги АТ «Таскомбанк», був укладений 07.10.2016, тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , яке він міг би передати АТ «Таскомбанк». Крім того, на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, який би суд мав можливість дослідити.

Відступлення майбутніх вимог чинне законодавство не забороняє, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мали би бути визначеними, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «ЦФР» щодо відповідача на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 не було, та сторони не могли передбачити, що 19.08.2020 ТОВ «ФК «ЦФР» буде укладено договір із відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за (кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

У постанові від 29.09.2021 у справі № 2-879/11, провадження № 61-10005 св 21 Верховний Суд наголошував на необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення прав вимоги за кожним договором.

Так, на підтвердження виконання умов договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, договору факторингу б/н від 07.10.2020, договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, (а саме проведення повної оплати за вказаними договорами) позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів.

Як відзначив у постанові № 916/2286/16 від 17.01.2020 Верховний Суд, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).

З вказаних підстав, суд дійшов висновку, що позивачем не доведений належними доказами факт переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитним договором № від 19.08.2020 у заявленому розмірі.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є необґрунтованими та такими що не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

ІV. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30,

Відповідач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса реєстрації:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

Повне рішення складено та підписано 15.12.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ