КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/4765/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
третя особа Одеська універсальна товарна біржа «Центр»,
про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивачка ОСОБА_1 17.07.2025 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Одеська універсальна товарна біржа «Центр», про визнання дійсним договору №Н/96-0606 купівлі-продажу нерухомого майна від 06.06.1996 року квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований в Одеській універсальній товарній біржі «Центр».
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності в рівних частках: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі договору №Н/96-0606 купівлі-продажу нерухомого майна від 06.06.1996 року.
Позивачка вказує, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли, у зв`язку з чим станом на подання позову немає жодного власника квартири АДРЕСА_1 .
Також, позивачка зазначає, що рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29.05.2025 року було задоволено заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Одеської міської ради, державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Савицької О. Ю. про встановлення факту родинних відносин. Встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його померлим батьком ОСОБА_3 , 1931 року народження, матір`ю ОСОБА_4 , 1935 року народження, та рідним братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, позивачка вказує, що вона є дружиною ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого відкралась спадщина на належне останньому за життя майно, а остання є єдиною спадкоємицею до майна померлого чоловіка.
В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що визнання дійсним спірного договору є необхідним, оскільки з підстав його не нотаріального посвідчення, що не потребувалось на час його укладення, наразі тягне недійсність даного правочину, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з позовом щодо захисту своїх прав.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою суду від 18.07.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху.
21.07.2025 року на виконання ухвали суду представником позивача надано до суду заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору.
Дослідивши подані до суду документи, суддею встановлено, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивачем виконані вимоги ухвали суду від 18.07.2025 року, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.07.2025 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
02.09.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02.09.2025 року задоволено. Витребувано з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської Ради належним чином завірені підтверджуючі документи про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , з зазначенням даних про останнього власника цього майна, за яким зареєстровано право власності.
10.12.2025 року на виконання ухвали суду від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської Ради надійшли витребувані судом докази.
05.11.2025 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивачка та її представник у судове засідання призначене на 10.12.2025 року не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, однак представника останньої 10.12.2025 року до суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання призначене на 10.12.2025 року також не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Інші учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Статтею 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
На виконання положень ч.6 ст. 187 ЦПК України судом 13.03.2025 року було отримано відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, у відповідності до якої інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 на території міста Одеси - відсутня.
Оскільки, з отриманої судом відповіді встановлено, що інформація щодо зареєстрованого місця проживання у місті Одесі відповідачки відсутня, повідомлення останньої про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого, відповідачка у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином.
Одночасно, судом здійснювалось повідомлення останньої про дату, час і місце проведення судових засідань шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви разом з додатками до неї за зазначеною позивачем у позові адресою, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , однак уся поштова кореспонденція, яка була скерована для вручення відповідачці, повернута до суду без вручення.
Таким чином, відповідачка про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, про причини неявки до судового засідання суд не повідомила.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 10.12.2025 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 06 червня 1996 року уклали з ОСОБА_7 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В. В. від 19.04.1996 року за №1074, договір купівлі-продажу №Н/96-0606 нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 11, даний договір у відповідності до вимог, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеська універсальна товарна біржа «Центр», в «Журналі реєстрації договорів за об`єктами нерухомості», за реєстраційним № Н/96-0606 від 06.06.1996 року.
З наявних в матеріалах справи свідоцтв про смерть вбачається, що: ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 81 рік, про що 05.03.2013 року складено актовий запис відповідний №2353 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ); ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 68 років, про що 22.09.2004 року складено актовий запис відповідний №8503 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ); ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 44 роки, про що 05.03.2013 року складено актовий запис відповідний №8865 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).
Також, ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 55 років помер інший співласник вказаної квартири ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис №2115 від 26.09.2024 року.
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , судом також встановлено, що 08 грудня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районні Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між громадянами України: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що 08.12.2015 року зроблено актовий запис №2672 що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 . Під час реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».
Отже, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 був чоловіком позивачки - ОСОБА_1 .
Судом також встановлено, що 06.03.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Хаджибейського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що її чоловік ОСОБА_6 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також рідним братом ОСОБА_5 .
Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29.05.2025 року по цивільній справі №521/3470/25 заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Одеської міської ради, державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Савицької О. Ю. про встановлення факту родинних відносин, задоволено. Встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його померлим батьком ОСОБА_3 , 1931 року народження, матір`ю ОСОБА_4 , 1935 року народження, та рідним братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення набрало законної сили 30.06.2025 року.

Приймаючи вищевикладені встанволені судом обставини, в межах заявлених позовних вимог суд зазанчає наступне.

Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Отже, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина на належне йому за час життя майно у тому числі на частку квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги до майна померлого за законом є його дружина - позивачка ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, позивачка, як спадкоємцем до майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті свого чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вже встановлено судом, 06.06.1996 року між ОСОБА_7 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В. В. від 19.04.1996 року за №1074 та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу №Н/96-0606 нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1

Відповідно до пункту 6 спірного договору, квартира продана з торгів за 600000000,00 карб., які отримані продавцем до підписання договору та належить новим власникам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках.

У вказаному договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства.

В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право позивачки з реалізації своїх прав, як спаджкоємця під час оформлення своїх спадкових прав.

Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №Н/96-06-06 від 06.06.1996 року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі покупцям була передана у власність квартира АДРЕСА_1 , а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру.

Таким чином, сторонами правочину усі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, оцінивши усі докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, тому враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачкою у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа Одеська універсальна товарна біржа «Центр» (місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Дворянська, 13), про визнання дійсним договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати договір Н/96-0606 купівлі-продажу нерухомого майна від 06 червня 1996 року, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ОСОБА_7 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В. В. від 19.04.1996 року за №1074, з однієї сторони та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з іншої сторони, щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Л. В. Калініченко