Справа № 638/1997/20
Провадження № 2/638/342/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю секретаря Пухно М.С.,

представника відповідача Мірошника Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -

встановив:

12.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, в якому просив суд: стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в сумі 62721,24 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 67089,00 грн., стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 16.10.2019 р. о 13:20 год. у м. Харкові, по вул. Цілиноградська, 28 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Daewoo Lanos, держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.11.2019, по справі про адміністративне правопорушення 638/16495/19 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. При цьому, судом було встановлено, що ОСОБА_2 16.10.2019 р. о 13:20 год. у м. Харкові по вул. Цілиноградська, 28, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 проїхав перехрестя не зупинившись, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Daewoo Lanos. держ. номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №АО/5776261, то ОСОБА_1 звернувся саме до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування, після чого автомобіль було оглянуто представником ТДВ СК «Альфа-Гарант».

В подальшому, страховиком 12.12.2019 р. було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 35278,76 грн. Розмір страхового відшкодування з позивачем узгоджено не було.

Після отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із усною заявою про ознайомлення з результатами оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП. Відповіді від ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо можливості ознайомлення з результатами експертизи позивач не отримав.

Повідомляю, що франшизу у розмірі 2000,00 грн. ОСОБА_1 було відшкодовано ОСОБА_2 .

З метою ремонту пошкодженого автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_4 , у якого було придбано необхідні для ремонту деталі, вартість яких склала 134589,00 грн. Вказане підтверджується Видатковою накладною № РНн-000369 від 15 листопада 2019 р. на суму 49989,00 грн., Видатковою накладною № РНн- 0003 81 від 16 листопада 2019 р. на суму 47770,00 грн., Видатковою накладною № РНн-000384 від 16 листопада 2019 р. на суму 36830,00 грн., Товарним чеком № 98 від 15 листопада 2019 р. на суму 49989,00 грн., Товарним чеком № 100 від 16 листопада 2019 р. на суму 47770,00 грн., Товарним чеком № 105 від 16 листопада 2019 р. на суму 36830,00 грн.

З метою проведення ремонтних робіт позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 (СТО «Авто-Максимум»), який здійснив відновлювальний ремонт автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , вартість якого склала 32500,00 грн., що підтверджується Актом № 471 Здачі-приймання робіт від 21.12.2019 р. та Товарним чеком № 471 від 21.12.2019 р.

З урахуванням того, що 12.12.2019 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» частково виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 35278,76 грн., то різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, з вирахуванням франшизи у розмірі 2000 грн., в межах страхової суми, у розмірі 62721,24 грн. підлягає відшкодуванню саме з ТДВ СК «Альфа-Гарант».

(100000,00 грн. - 2000,00 грн. - 35278,76 грн. = 62721,24 грн.)

Враховуючи те, що сума фактичних витрат на ремонт автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , складає 167089,00 грн., з яких 134589,00 грн. вартість деталей, 32500,00 грн. вартість робіт, а розмір відшкодування, яке повинно бути відшкодовано ТДВ СК «Альфа-Гарант» складає 62721,24 грн., то різниця у розмірі 67089,00 грн., що виходить за межі страхової виплати, підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 , як особою, яка завдала шкоди.

ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. Також, позивач уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Рудиком Іваном Івановичем, згідно якого станом на момент подання позову сплатив за надання професійної правової (правничої) допомоги 5000 грн. Витрати, які очікується понести, окрім вказаних, складають 5000 грн. - на професійну правничу допомогу та 4000,00 грн. на проведення автотоварознавчої експертизи.

Таким чином, на даний момент понесені позивачем судові виграти складають - 5840,80 грн., орієнтовний розмір судових витрат, які очікується понести - 9000,00 грн. Загальний орієнтовний розмір судових витрат становить 14840,80 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено у спрощене позовне провадження.

22.04.2020 представником ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення в частині вимог, пред`явлених до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи тим, що наведені у позові доводи, не знаходять правового обґрунтування та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи предмет спору, до питань, які підлягають вирішенню судом у цій справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , пред`явлених на підставі ст. 1194 ЦК України, належать- зокрема:

- наявність та розмір збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП;

- достатність/недостатність страхової виплати (страхового відшкодування), отриманого позивачем для повного відшкодування завданої ОСОБА_2 шкода, внаслідок спричинення ДТП.

Як стверджує позивач, факт спричинення ДТП, завдання механічних пошкоджень транспортним засобам та спричинення збитків підтверджується постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.11.2019 р. у справі № 638/16495/19.

Таким чином, враховуючи, що постанова Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.11.2019 р. у справі №63 8/16495/19 набрала законної сили, обставини, пов`язані з вчиненням внаслідок винних дій ОСОБА_2 ДТП, завдання механічних пошкоджень транспортним засобам та спричинення збитків є встановленими.

При цьому, встановленим на підставі зазначеної постанови є саме Факт завдання збитків, а не їх розмір, а розмір збитків, у випадку заявлення позивачем вимоги про їх стягнення підлягає доведенню та підтвердженню саме позивачем.

З позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує розмір завданих йому внаслідок ДТП збитків сумою понесених ним витрат на запчастини (134 589,00 грн.) та ремонт (32 500,00 грн.) автомобіля, загальний розмір яких становить 167 089,00 грн. На підтвердження зазначених витрат позивачем до позовної заяви додано копії товарних чеків про оплату автозапчастин, видаткових накладних про приймання товару, товарного чеку про оплату робіт та акту здачі-приймання робіт (надання послуг), а також реєстраційних документів постачальника товару та виконавця робіт.

Слід зазначити, що із вказаних документів не вбачається можливим встановили, які саме механічні пошкодження отримав належний позивачу автомобіль саме внаслідок ДТП, чи зазнавав автомобіль яких-небудь змін з моменту ДТП до моменту ремонту, які деталі та запчастини, що були пошкоджені внаслідок ДТП, є пошкодженими повністю та підлягають заміні, а які можуть бути відремонтовані. Також не вбачається можливим встановити наявність обґрунтованої необхідності у кожній із придбаних позивачем запчастин та у кожній виконаній роботі, причинно-наслідковий зв`язок між такими роботами та пошкодженнями, завданими внаслідок ДТП.

Отже такі докази не стосуються предмету доказування, не є належними у розумінні ст. 77 ЦПК України та не можуть бузи взяті до розгляду судом. Будь яких інших доказів в обґрунтування розміру завданого внаслідок ДТП позивачеві збитку, останнім до позовної заяви не надано, крім того, враховуючи, що позивач стверджує, що наразі транспортний засіб є відремонтованим, то на сьогодні можливість оцінити розмір завданого йому збитку є втраченою.

Матеріали справи не містять відомостей про залучення позивачем суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості матеріального збитку, завданого йому внаслідок ДТП. Натомість позивач стверджує, що страховиком було виплачено йому грошову суму у розмірі 5 278,76 грн. та 2 000,00 грн. ОСОБА_2 за умовами франшизи, що враховуючи зазначені вище приписи законодавства, відповідно до яких страхове відшкодування здійснюється саме у розмірі оціненої у встановленому законом порядку шкоди, але не більше страхової суми, свідчить про наявність у страховика відомостей про оцінку шкоди або відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля.

Ліміт відповідальності страховика за страховим полісом становить 100 000,00 грн. Додаток 1) Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти розрахованої страховиком суми, яка була виплачена потерпілому.

Додатково слід зазначити, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Натомість, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарний чек від 21.12.2019 p. № 471 не мають деяких обов`язкових реквізитів, в тому числі тих, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (відсутні реквізити замовника), також в зазначених документах в якості сторін господарської операції вказані постачальник, замовник та виконавець, що унеможливлює однозначне сприйняття змісту та обсягу господарської операції, у зв`язку з чим та з огляду на чисельні висновки Верховного Суду України та Верховного Суду такі документи не мають доказової сили, що додатково підтверджує необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Вище було обґрунтовано та доведено, що позивач не довів заявлений ним розмір завданих йому внаслідок ДТП збитків та не довів недостатність страхової виплати та страхової суми взагалі для покриття спричиненої йому шкоди, а також доведено відсутність підстав для застосування судом ст. 1194 ЦК України.

Більше того, навіть якщо припустити, що виплачена позивачу страхова виплата могла б бути недостатньою, а страхова сума не покривала б розміру завданих збитків, то у такому випадку права та інтереси позивача не підлягали б судовому захисту через передчасність позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Деліктне зобов`язання виникає з моменту заподіяння шкоди за наявності всіх необхідних умов притягнення делінквента до відповідальності. При цьому строк його виконання не визначений ані в ЦК України, ані в інших актах цивільного законодавства,

Цивільне право України не містить положення про розумні строки виконання зобов`язань із невизначеним строком виконання. Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено правило, що коли строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Враховуючи викладене, у тому випадку, якби страхової суми дійсно б не вистачало на покриття збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП і позивач мав би вимагати відшкодування збитків у розмірі різниці між загальним розміром збитків і страховою сумою право позивача на отримання такої грошової суми від відповідача ОСОБА_2 було б порушене після спливу семиденного строку з моменту пред`явлення позивачем ОСОБА_2 , відповідної вимоги.

Натомість матеріали справи не містять доказів пред`явленния позивачем відповідачу ОСОБА_2 вимоги про відшкодування збитків у зазначеному вище розмірі, а відтак, права позивача у будь-якому разі не є порушеними з боку відповідача ОСОБА_2 , а пред`явлення позову в супереч ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК Україи є передчасним.

04.05.2020, представником ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», подано відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення в частині вимог, пред`явлених до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № АМ/5776261 врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, Відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і с результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Оцінка майна (шкоди) проводиться суб`єктом оцінювання, який має ліцензію Фонд державного майна України у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року .№ 142/5/2092.

Чинні положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надають страховикам та потерпілим право для визначення розміру збитків залучати аварійних комісарів. Таке право кореспондується з положеннями ст. 25 Закону України «Про страхування»:

«Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 34.4, ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких с аварійні комісари чи експерти.

Позивач у заяві про страхове відшкодування від 22.10.2019 року, погодилася зі способом і розміром збитку, розрахованим страховиком.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до аварійного комісара ОСОБА_6 (сертифікат № АК-А3 3350 від 16.03.2017р.) який склав аварійний сертифікат № 32-D/62/8 від 29.11.2019 року згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Nissan Leaf AX9335ЕM, дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин і становить 37 278 грн. 76 коп.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3, 4, 5, 7, 9, 13, 18, 33 Закону України "Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність", п. п. 1, 3.8, 5.2, 17, 36, 37, 38, 51, 58, 62.64,65, 68 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою КМ України № 1440 віл 10.09.2003 року, п. п. 1.4, 1.6, 2.3, 2.4, 3.1-3.3, 4.3, 4.4, 5.1, 7.l, 7.41, 7.44, 8.1, 8.2, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України за № 142/5/2092 вiд 24.11.2003 року та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 року за № 1074/8395, У випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого наземного транспортного засобу), якою заподіяно шкоду третім особам, страхова компанія зобов`язана виплатити потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі заподіяної шкоди в межах ліміту відповідальності та дії договору страхування з урахуванням ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу та відсотку його фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не Повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справах № 910/3650/16, N 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.18 року в справі № 910/5001/17.

Тому, пред`явлення позивачем до відповідача вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Так, згідно консультації аварійного комісара ОСОБА_6 № 32-Д/62/8 віл 29.11.2019 року фізичний знос автомобіля складає 0,7.

Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancery НОМЕР_3 , згідно аварійного сертифікату аварійного комісара Скребцова С.О. № 32-D/62/8 від 29.11.2019 року та ремонтної калькуляції до нього, дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля і становить 37 278,76 грн.

Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного Позивачу була визначена з урахуванням зносу, як то передбачено чинним законодавством України, розрахованого відповідним суб`єктом оцінювання, у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Оскільки полісом № АО/5776261 передбачено франшизу 2000,00 грн., 12.12.2019 року Товариство сплатило страхове відшкодування в розмірі 35 27876 грн. (37 278,76-2000,00).

При цьому, звертаємо увагу суду на те, шо надані Позивачем видаткова-накладна N РНн-000369 від 15.11.2019 року на суму 49 989 грн, видаткова накладна № РНн-000384 від 16.11.2019 року на суму 36 830,00 грн., видаткова накладна № РНн-0003841 від 16.11.2019 року на суму 47 770,00 грн. на придбання деталей, не містять і взагалі не можуть містити відомостей щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу, тому шо це може бути здійснено лише суб`єктом оціночної діяльності. Тим більше, ФОП ОСОБА_4 навіть не є офіційним дилером автомобілів марки «Nissan» в Україні, він є лише суб`єктом господарювання, який самостійно визначає вартість продажу деталей.

До того ж, Позивач не надав будь-яких доказів перерахування ним коштів згідно товарного чеку № 471 від 21.12.2019 року та акту № 471 здачі-приймання робіт на суму 32 500,00 грн.

Тобто, копії розрахункових документів наданих Позивачем не є належними доказами по справі, в розумінні положень статей 3, 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст. 22 25, 29,34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних_ засобів», та не можуть спростувати висновків експерта, який склав аварійний сертифікат № 32-D/62/8 від 29.11.2019 року, ремонту калькуляцію до нього та консультацію про величину фізичного зносу.

Належним доказом вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу запчастин та інших чинників передбачених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є виключно акт автотоварознавчого дослідження.

Отже, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог до Страховика.

Згідно вищевикладеного вбачається що Товариством було виконано свій обов`язок, щодо визначення розміру завданого збитку та виплати страхового відшкодування відповідно до отриманих документів та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно ж до статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)

Позивачем в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо порядку або строків виплати страхового відшкодування, а також посилається на неналежні та недопустимі докази, які не відповідають Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також ігнорує положення статей 12, 29, 32, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

09.06.2020, представником позивача подано через канцелярією суду, відповідь на відзиви, у якому вказав, що посилання представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» на те, що позивач у заяві про страхове відшкодування від 22.10.2019 погодився із способом і розміром збитку, розрахованим страховиком, не заслуговує на увагу, оскільки на момент подання вказаної заяви позивачу не було повідомлено розмір страхового відшкодування визначений страховиком та, відповідно, позивач не міг реально оцінити його об`єктивність та достатність. Сама заява від 22.10.2019 p. жодних відомостей про розмір завданого збитку і спосіб його визначення не містить. Страховий акт, в якому страховиком було визначено розмір страхового відшкодування було складено 12.12.2019р., в якому міститься посилання на аварійний сертифікат складений ОСОБА_6 , від 29.11.2019 р. згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Nissan Leaf держ. номер АХ93З5ЕМ складає 37278,76 грн.

Дійсно законом передбачена можливість виплати страхового відшкодування без проведення оцінки збитків, якщо розмір такого відшкодування погоджений між страховиком та потерпілим. Але, заява про страхове відшкодування ОСОБА_1 була подана 22.10.2019 р., а розмір збитку було визначено 29.11.2019 р. та лише 12.12.2019 р. страховиком було визначено розмір страхового відшкодування. Про розмір страхового відшкодування позивач дізнався після того, як воно було зараховане на його банківський рахунок. Тобто, яким чином ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було погоджено розмір страхового відшкодування із ОСОБА_1 незрозуміло.

Також, слід зазначити, що бланк заяви про страхове відшкодування наданий ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не відповідає Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону «Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи тільки у разі, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.»

Такої згоди між позивачем та страховою компанією досягнуто не було та письмово не підтверджено. Тому, скориставшись своїм правом ОСОБА_1 було ініційовано проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного пошкодженням автомобіля.

Представник ТДВ «СК «Альфа-Гарант» вказує на неправомірність пред`явлених позивачем вимог про відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування зносу, при цьому посилається на консультацію аварійного комісара ОСОБА_6 від 29.11.2019 р., згідно якої фізичний знос автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 складас 0,7.

Проте, така консультація, як і аварійний сертифікат ОСОБА_6 не можуть бути використані, оскільки виконані з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а саме огляд пошкодженого автомобіля Nissan Leaf, проводив не ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 (у протоколі огляду погано видно прізвище, співробітник Харківського відділення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» Марина). Згідно ж Методики, оцінювач не має права без особистого огляду об`єкта дослідження проводити розрахунок.

Також, ціни на деталі, що підлягають заміні в ремонтній калькуляції доданій до аварійного сертифікату від 29.11.2019 р. введені вручну (вказані зірочкою - *) та не підтверджені будь-яким джерелом, звідки була взята така інформація. При цьому, ціни на такі деталі значно заниженні та не відповідають реальним ринковим цінам. Відповідно до Методики при розрахунку зазначаються ціни нових запчастин.

Фізичний знос розрахований аварійним комісаром ОСОБА_6 неправомірно, оскільки згідно Протоколу огляду транспортного засобу від 29.10.2019 р. - на авто не було пошкоджень, які не відносяться до ДТП 16.10.2019 р., а ОСОБА_6 вказує про корозію дверей задніх правих та пошкодження лакофарбового покриття кузову (звідки взята інформація не зрозуміло). Відповідно до Методики фізичний знос автомобілів зарубіжного виробництва зі строком експлуатації до 7 років приймається за О% (нуль).

Також, звертаю увагу на те, що згідно інформаційного повідомлення НАЦКОМФІНПОСЛУГ «Про проблемні питання під час проведення перевірки звітів про оцінку майна на відповідність вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності, складених для визначення збитків або розміру відшкодування» від 19.04.2018 та ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких таке майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Окремо наголошую, що позивачем не надавалась довіреність страховій компанії на проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Заслуговує на увагу твердження представника ТДВ «СК «Альфа- Гарант» про те, що надані позивачем до позову документи не підтверджують розміру матеріального збитку в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, дійсно вказані документи підтверджують фактичні витрати позивача понесені на відновлення пошкодженого транспортного засобу.

09.06.2020 представником позивача подано через канцелярію суду, яким збільшив суму відшкодування з відповідача ОСОБА_2 , обґрунтовуючи тим, з метою визначення об`єктивного розміру матеріального збитку 25.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Коваля ІМ. яким було складено Висновок експерта №018/20 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №638/1997/20 за позовом ОСОБА_1 , до ТДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно Висновку експерта №018/20 від 02.04.2020р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Leaf, д.н.3. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка сталася 16 жовтня 2019 р. становить 204641,66 грн., з яких вартість відновлювального ремонту 196462,43 грн., втрата товарної вартості - 8179,03 грн. При цьому, на арк. 8 Висновку експертом вказано, що значення коефіцієнта фізичного зносу для досліджуваного КТЗ становить: Ез=0,0. Вартість проведення автотоварознавчої експертизи склала 4000, 00 грн. які були сплачені позивачем.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування в-межах страхової суми (за вирахуванням франшизи - 2000 грн. та вже сплаченого відшкодування 5278,76 грн) у розмірі 62721,24 грн., а з ОСОБА_2 , підлягає стягненню різниця між оціненим розміром матеріального збитку та належним страховим відшкодуванням у сумі 104641,66 грн, з яких вартість відновлювального ремонту-96462,43 грн., втрата товарної вартості 8179,03 грн.,

З огляду на зазначене, позивач вважає за необхідне збільшити позовні вимоги до ОСОБА_2 в частинні стягнення матеріальної шкоди та стягнення втрати товарної вартості.

18.06.2020, представником ОСОБА_2 подано через канцелярію суду заперечення, в яких посилався на те, що, в матеріалах справи міститься заява про страхове відшкодування від 22.10.2019. Із зазначеної заяви вбачається, що в ній визначено спосіб здійснення страхового відшкодування, а саме зазначено банківські реквізити для його перерахування, в тому числі, найменування банку, номер банківського рахунку найменування одержувача, його номер облікової картки платника податків, призначення платежу та номер карткового рахунку. У цій же заяві, поряд із наданням згоди на обробку персональних даних, потерпілий власним підписом підтвердив, що згоден із способом та розміром збитку, розрахованим страховиком.

Таким чином, зазначена заява про страхове відшкодування від 22.10.2019 р. належним чином підтверджує, що позивач не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, погодився із способом здійснення страхового відшкодування (самостійно його зазначив) та погодився із розміром страхового відшкодування, який буде виплачений йому страховиком, а жодних доказів, які б це спростовували, позивачем до суду не надано.

Представник позивача із посиланням на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003, № 142/5/2092 (далі-Методика) стверджує, шо фізичний знос транспортного засобу, розрахований аварійним комісаром неправомірно та що фізичний знос автомобілів зарубіжного виробництва із строком експлуатації до 7 років приймається за 0%.

Відповідно 7.38 розділу VIІ Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, шо дорівнює нулю для нових складників та складників транспортного засобу строк, експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 7.39. Розділу VIІ Методики винятками стосовно використання зазначених вимог а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)), в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу І цієї Методики; г) КТЗ експлуатувався в умовах визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики (автомобіль легковий експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку; автомобілі легкові та автобуси спеціалізованого призначення застосовувався поза дорогами загального користування (не менше 30 % пробігу)).

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивачем не доведено неправильність розрахунку аварійним комісаром коефіцієнту фізичного зносу транспортного та відсутність обставин, передбачених п. 7.39. Розділу VIІ Методики, слід дійти висновку, шо аварійним комісаром розраховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу правильно.

Щодо доводу позивача про те, що розмір збитків доведено та підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи від 02.04.2020 р. № 018/20, слід зазначити наступне:

Так, П. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003» закріплює, що відмітка пре засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте з наданих позивачем разом з відповіддю на відзив документів, вбачається, що копії документів (заява від 25.03.2020, висновок судової автотоварознавчої експертизи від 02.04.2020 № 01820, акт наданих послуг, рахунок та квитаншія в порушення п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003» та ст. 95 ЦПК України не засвідчені належним чином, а саме не мають назви (посади/статусу) особи, яка засвідчує документ її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, в порушення вимог абз. 2 п. 5.1. Розлілу V Методики, відповідно до яких визначення матеріального збитку чи вартості колісного транспортного засобу без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла)експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження, експертизу проведено на підставі заяви позивача, а матеріали справи не містять доказів призначення судом експертизи.

Таким чином, висновок судової автотоварознавчої експертизи від 02.04.2020 p. № 018/20 не може бути прийнятий судом у якості доказів на підтвердження розміру матеріального збитку у зв`язку з тим, шо поданий з пропуском строку для подання доказів без заявлення клопотання про поновлення строку для подання доказів, судом на підставі ч. 7 ст. 83 ЦПК України строк для подання додаткових доказів не встановлювався експертиза проведена в супереч вимогам законодавства, а саме без огляду транспортного засобу за відсутності відповідного рішення суду про проведення експертизи наданням судом експерту даних, необхідних для проведення дослідження, а копія наданого представником позивача копія висновку експерта не засвідчена належним чином.

Додатково слід зазначити, що доводи представника позивача про те, що аварійним комісаром за дорученням страховика було проведено оцінку матеріального збитку без огляду транспортного засобу і в обґрунтування чого представник позивача посилається на те, що протокол огляду складено іншою особою, а не комісаром, не відповідають дійсності у зв`язку 3 тим, що огляд та оцінка проведені за дорученням однієї й тієї самої особи страховика.

Представник позивача також вважає, що представником Білецького О.О. помилково зазначається про передчасність подання ОСОБА_1 позову, оскільки деліктні правовідносини, на думку представника позивача, не є грошовими та не передбачають обов`язку потерпілого звертатися до завдавача шкоди з претензіями, досудовими вимогами до подання позову до суду.

Проте такі доводи є надуманими, представником позивача на їх обґрунтування не надано жодних доказів та не здійснено посилання на приписи чинного законодавства.

З аналізу змісту позовної заяви та доданої до відповіді на відзив заяви про збільшення позовних вимог вбачається, що відповідно до останньої позивачем здійснено кількісну зміну предмету позовних вимог, а саме розмір суми відшкодування матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , змінився з 67089,00 грн. на 104 641,66 грн. Крім цього, така кількісна зміна позовних вимог обґрунтована новими підставами які об`єктивується у поданих доказах, пов`язаних із проведенням експертизи.

Розмір заявленої позивачем суми страхового відшкодування, який він просить стягнути з відповідача, не відповідає обставинам справи. Страхове відшкодування позивачу виплачене страховиком у повному розмірі, а відповідачем ОСОБА_2 виконано обов`язок по оплаті 2 000,00 грн. на умовах франшизи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що як стверджує позивач, на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу йому вистачило грошової суми у розмір 167 089,00 грн. з яких 134 589,00 грн. вартість деталей та 32 500,00 грн. вартість робіт. У відзив було обґрунтовано, що докази, надані позивачем на підтвердження такого розміру (копії товарних чеків про оплату автозапчастин, видаткових накладних про приймання товару, товарного чеку про оплату робіт та акту здачі-приймання робіт (надання послуг), не стосуються предмету доказування, не є належними у розумінні ст. 77 ЦПК України та не можуть бути взяті до розгляду судом, а неможливість врахування судом у якості доказу висновку судової автотоварознавчо експертизи від 02.04.2020 р. № 018/20 доведено вище.

Натомість, заявлення позивачем у заяві про збільшення позовних вимог із посиланням на висновок експерта, що йому завдано матеріальних збитків на суму у загальному розмірі 204 641,66 грн, після того, як позивач вже зазначав, що здійснив ремонт автомобіля на що витратив 167 089,00 грн. тобто меншу суму, можна розцінювати як спробу позивача збагатитися за рахунок відповідачів, що також вказує на можливу наявність у діях позивача ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

23.06.2020, представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» подано через канцелярію суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, вказуючи на те, що наданий Позивачем висновок експерта № 018/20 від 02.04.2020 року є неналежним доказом по справі, оскільки виконаний з грубим порушенням Методики товарознавчої експертизи оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Оцінка майна (шкоди проводиться суб`єктом оцінювання, який має ліцензію Фонду державного майна України у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/52092.

Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що пошкоджений транспортний засіб Нісан, НОМЕР_2 відремонтовано.

А відповідно до п. 8.5. до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлене повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Тобто, враховуючи що пошкоджений ТЗ на момент проведення дослідження (02.04.20202) було відновлено, експерт Коваль I.М. керуючись п. 85. зазначеної Методики, повинен був надати відповідне повідомлення про неможливість проведення дослідження Висновок експерта N 01820 виконано на підставі копій фотокарток пошкодженого T3, що фактично є «ворожінням на фотокартках», а не якісним дослідженням виконаним експертом у відповідності до Методики.

Проведення дослідження за матеріалами справи можливо виключно за рішенням органу який призначив експертизу, у разі надання ним даних необхідних для проведення дослідження B даному випадку виключно судом!

Аварійний комісар С.О. Скребцов вірно встановив що, оскільки елементи кузову ТЗ, мали корозійні та інші пошкодження, а саме задніх дверей правих, та пошкодження лакофарбового покриття кузову ТЗ, то на підставі п.п. б п. 7.39 Методики, до деталей які підлягають заміні повинен застосовуватись коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,7.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред`явлення позивачем до відповідача вимоги про виплату страхового відшкодування y poзміpi повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного Позивачу, була визначена з урахуванням зносу, як то передбачено чинним законодавством України, розрахованого відповідним суб`єктом оцінювання, у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Оскільки полісом № АО/5776261 передбачено франшизу 2000,00 грн, 12.12.2019 року Товариство сплатило страхове відшкодування, в розмірі 35 278.76 грн.(37 278,76-2000,00).

При цьому, звертаємо увагу суду на те, що наданий Позивачем висновок експерта, з врахуванням вищевикладеного є неналежним та недопустимим доказом, а видаткові-накладні N РНн-000369 від 15.11.2019 року, № РНн-000384 від 16.11.2019 року, № РНн-0003841 від 16.11.2019, є неналежними доказами по справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.12.2021, прийнято до провадження збільшення позовних вимог.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2024, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять заяви, якими просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник ТДВ СК «Альфа Гарант» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки, через систему «Електронний суд», ухвалу від 15.08.2023, не виконав.

Представник відповідача Білецького О.О. проти задоволення позову в частині вимог до ОСОБА_2 заперечував, просив у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та представника ТДВ СК «Альфа Гарант», зважаючи на наступне.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно із статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

16.10.2019 р. о 13:20 год. у м. Харкові, по вул. Цілиноградська, 28 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Daewoo Lanos, держ. номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.11.2019, по справі про адміністративне правопорушення 638/16495/19 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. При цьому, судом було встановлено, що ОСОБА_2 16.10.2019 р. о 13:20 год. у м. Харкові по вул. Цілиноградська, 28, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 проїхав перехрестя не зупинившись, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Daewoo Lanos. держ. номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №АО/5776261, то ОСОБА_1 звернувся саме до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування, після чого автомобіль було оглянуто представником ТДВ СК «Альфа-Гарант».

В подальшому, страховиком 12.12.2019 р. було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 35278,76 грн. Розмір страхового відшкодування з позивачем узгоджено не було.

Після отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із усною заявою про ознайомлення з результатами оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП. Відповіді від ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо можливості ознайомлення з результатами експертизи позивач не отримав.

Повідомляю, що франшизу у розмірі 2000,00 грн. ОСОБА_1 було відшкодовано ОСОБА_2 .

З метою ремонту пошкодженого автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_4 , у якого було придбано необхідні для ремонту деталі, вартість яких склала 134589,00 грн. Вказане підтверджується Видатковою накладною № РНн-000369 від 15 листопада 2019 р. на суму 49989,00 грн., Видатковою накладною № РНн- 0003 81 від 16 листопада 2019 р. на суму 47770,00 грн., Видатковою накладною № РНн-000384 від 16 листопада 2019 р. на суму 36830,00 грн., Товарним чеком № 98 від 15 листопада 2019 р. на суму 49989,00 грн., Товарним чеком № 100 від 16 листопада 2019 р. на суму 47770,00 грн., Товарним чеком № 105 від 16 листопада 2019 р. на суму 36830,00 грн.

З метою проведення ремонтних робіт позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 (СТО «Авто-Максимум»), який здійснив відновлювальний ремонт автомобіля Nissan Leaf, держ. номер НОМЕР_2 , вартість якого склала 32500,00 грн., що підтверджується Актом № 471 Здачі-приймання робіт від 21.12.2019 р. та Товарним чеком № 471 від 21.12.2019 р.

25.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Коваля ІМ. яким було складено Висновок експерта №018/20 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №638/1997/20 за позовом ОСОБА_1 , до ТДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно Висновку експерта №018/20 від 02.04.2020р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Leaf, д.н.3. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка сталася 16 жовтня 2019 р. становить 204641,66 грн., з яких вартість відновлювального ремонту 196462,43 грн., втрата товарної вартості - 8179,03 грн. При цьому, на арк. 8 Висновку експертом вказано, що значення коефіцієнта фізичного зносу для досліджуваного КТЗ становить: Ез=0,0. Вартість проведення автотоварознавчої експертизи склала 4000, 00 грн. які були сплачені позивачем.

Відповідно до п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З досліджених матеріалів справи вбачається, що повідомлення про ТДВ СК «Альфа Гарант» отримано, згідно протоколу огляду транспортного засобу ТДВ СК «Альфа Гарант» направило експерта до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, оцінку проведено, за результатом огляду складено аварійний сертифікат, з розрахунку вартості матеріального збитку, що свідчить про дотримання страховиком вимог п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин). Зважаючи на зазначене, підстави для урахування під час розгляду справи звіту, складеного на замовлення позивача, відсутні.

Крім того, суд враховавши викладені позивачем сумніви щодо реальної вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту, які було визначено страховиком, враховуючи видаткові накладні № РНн-000369 від 15 листопада 2019 р. на суму 49989,00 грн., Видатковою накладною № РНн- 0003 81 від 16 листопада 2019 р. на суму 47770,00 грн., Видатковою накладною № РНн-000384 від 16 листопада 2019 р. на суму 36830,00 грн. та висновок експерта №018/20

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. Висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз`яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Відповідачами по справі не спростовано висновку експерта.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Указана норма кореспондується зі ст. 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) (далі Закон№1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.

Суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з ТДВ СК «Альфа Гарант» матеріального збитку в межах суми страхового відшкодування.

Стосовно доводів представника ТДВ СК «Альфа Гарант» щодо відмови у задоволенні пред`явлених до страховика позовних вимог щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з погодженням потерпілим способу та розміру збитку, розрахованого страховиком, то вони є необґрунтованими та безпідставними, зважаючи на наступне.

З дослідженого змісту підписаної заяви про страхове відшкодування вбачається, що він згоден із способом і розміром збитку, розрахованого страховиком. При цьому дана заява про страхове відшкодування не містить визначеного розміру збиту.

Зазначене свідчить про те, що ТДВ СК «Альфа Гарант» та ОСОБА_1 не дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що в свою чергу не відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин).

З огляду на відсутність в заяві про страхове відшкодування погодженого розміру (суми) страхового відшкодування, ТДВ СК «Альфа Гарант» не забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі, погодженому зі страховою.

Під час розгляду справи, передбачені ст. 37 підстави «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент правовідносин) для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) не встановлені.

Стосовно визначення розміру матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , то суд дійшов наступних висновків.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 УК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків, завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ (Постанова Верховного Суду від 02 березня 2021 року у справі № 922/2319/20, від 16 лютого 2021 року у справі № 913/502/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 916/1168/17, від 16 березня 2021 року у справі № 905/1232/19, від 21 липня 2022 року у справі № 922/3308/20)

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Стосовно розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування, у сумі 62721 гривен 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 104641 гривен 66 копійки.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі в розмірі 3996 гривен 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі в розмірі 6677 гривен 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 .

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант, код ЕДРПОУ 32382598, юридична адреса: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26.

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2025 року.

Суддя Д.М.Цвіра