Справа № 167/684/25 Головуючий у 1 інстанції: Гармай І. Т.
Провадження № 22-ц/802/1369/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на заочне рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 28 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 497843-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка вказана при заповненні нею анкетних даних в особистому кабінеті.

Разом з тим, ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 22 червня 2025 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 24926,08 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9000 грн, суми прострочених платежів по відсотках - 14576,08 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1350 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 497843-КС-001 про надання кредиту від 28 квітня 2024 року, що становить 24926,08 грн, а також понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

Заочним рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 497843-КС-001 про надання кредиту від 28 квітня 2024 року у розмірі 20520 гривень, з яких: 9000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 10170 гривень - заборгованість за відсотками та 1350 гривень - заборгованість за комісією.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 1993 гривні 79 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, позивач ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення суду в оскаржуваній ним частині змінити, а саме, змінити суму стягнення з 10 170,00 гривень на нову грошову суму в розмірі 14 576,08 гривень 08 копійок; в решті рішення суду - залишити без змін.

На переконання скаржника суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні частини заборгованості за нарахованими процентами у цій справі. Позивач вважає, що зазначені висновки суду першої інстанції базуються на хибному ототожненні ним понять денної процентної ставки та процентної ставки в день; помилковому трактуванні норм Закону України «Про споживче кредитування», а також ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування (статті 1048 та 1056-1 ЦК України); неналежному дослідженні доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вважає, що суд не звернув уваги на те, що дія норми ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово не застосовується, оскільки протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно); а з 21.08.2024 та надалі - 1%. Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023, а договір був укладений 06.04.2024.

Вважає, що розмір денної процентної ставки, передбачений договором № 497843-КС-001 про надання кредиту від 28.04.2024 року не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 14 576,08 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подала.

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з частини боргу за процентами за кредитним договором, то відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в частині задоволених позовних вимог рішення суду не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» частини заборгованості за процентами за користування кредитом, а також судового збору - залишенню без змін, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи частково у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що, укладаючи 28 квітня 2024 року договір про надання грошових коштів у позику, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати стандартну проценту ставку в день у розмірі 1,5%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Суд, здійснивши самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 1% на день та строку користування коштами, вважав, що стягненню підлягає 10170 грн заборгованості за нарахованими процентами.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 28 квітня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 497843-КС-001 про надання кредиту, яку ОСОБА_1 прийняла шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3202, який був надісланий на номер її мобільного телефону НОМЕР_2 , який вказувався нею при реєстрації на сайті.

Отже, 28 квітня 2024 року між ТОВ ««Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений договір № 497843-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 9000 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (п. 2.1 договору).

Строк, на який надається кредит, - 16 тижнів (п. 2.3. договору).

Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000 %, фіксована.

Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15715961%, фіксована.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору комісія за надання кредиту - 1350 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Загальний розмір наданого кредиту - 9000 грн (п. 2.6 договору).

Термін дії договору до 18 серпня 2024 року (п. 2.7 договору).

Відповідно до п. 2.8 договору орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 20728,56 грн.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 23406,88% (п. 2.10 договору).

Денна процентна ставка: 1,15% (п. 2.11 договору).

Дата видачі кредиту: 28 квітня 2024 року, дата повернення кредиту: 18 серпня 2024 року (п. п. 2.12, 2.13 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору протягом строку кредитування проценти нараховуються за ставкою, визначеною у п. 2.4 договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 договору та додатку № 1 до договору.

Пунктом 3.2.3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що до укладання договору отримала від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачено законодавством України, зокрема передбачений ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» , ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Паспорт споживчого кредиту, а також умови договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця (пп. 7.3.1 п. 7.3. договору).

Договір № 497843-КС-001 про надання кредиту містить зазначення про підписання його позичальницею одноразовим ідентифікатором UA-3202 28.04.2024 о 15:35:17.

З візуальної форми послідовності дій клієнта встановлено послідовність дій ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору № 497843-КС-001 від 28 квітня 2024 року.

Зі змісту анкети клієнта слідує, що ОСОБА_1 зазначено адресу її проживання, паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, номер банківського рахунка для перерахування коштів, що є підтвердженням здійсненої нею процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».

До підписання договору № 497843-КС-001 про надання кредиту від 28 квітня 2024 року відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-0379, підписаний паспорт споживчого кредиту 28 квітня 2024 року. Підписуючи паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані, виходячи з обраних нею умов кредитування (розділ 7 паспорту споживчого кредиту).

ТОВ «Бізнес Позика», користуючись послугами ТОВ «ПрофітГід», виконало зобов`язання за договором № 497843-КС-001 від 28 квітня 2024 року, перерахувавши на вказаний ОСОБА_1 в анкеті клієнта банківський рахунок НОМЕР_3 кошти у розмірі 9000 грн, що підтверджено інформаційною довідкою оператора послуг платіжної інфраструктури ТОВ «ПрофітГід» (транзакція № 41430-77687-48393).

Окрім того, за клопотанням представника позивача судом витребувано від АТ "Ощадбанк" інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію, чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та інформацію про рух коштів (виписку) по вказаній банківській картці за період з 28 квітня 2024 року по 18 серпня 2024 року включно.

На виконання ухвали суду АТ «Ощадбанк» надало в електронному вигляду (диск CD-R) виписку про рух грошових коштів за вказаний період по банківському рахунку, до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк».

Отже, судом правильно встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними.

Судом також установлено, що відповідачка ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 497843-КС-001 від 28 квітня 2024 року та довідку про стан заборгованості станом на 22 червня 2025 року, на підставі яких стверджувалось, що борг ОСОБА_1 за кредитним договором становить 24926,08 грн, з яких: 9000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14576,08 грн - заборгованість за відсотками та 1350 грн - комісія за надання кредиту.

Розрахунком заборгованості за договором №497843-КС-001 про надання кредиту від 28 квітня 2024 року також встановлено, що проценти нараховано за денною процентною ставкою 1,5% в день за користування кредитом за період з 28 квітня 2024 року по 18 серпня 2024 року включно, тобто в межах узгодженого сторонами строку кредитування.

Разом з тим, судом першої інстанції проаналізовано правильність нарахування кредитором процентів за користування кредитом з урахуванням норм чинного законодавства щодо споживчого кредитування.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року. При цьому, вищезазначеним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

На вказану норму покликається позивач у своїх доводах в апеляційній скарзі, однак колегія суддів не може їх прийняти до уваги, з огляду на таке.

Вищезазначений Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року, а спірний договір був укладений 28 квітня 2024 року.

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Згідно із п.2.11 кредитного договору № 497843-КС-001 від 28 квітня 2024 року денна процентна ставка, розрахована у процентах за наведеною формулою, вказана в розмірі 1,15 % та з розрахунку видно, що фактично позивач нараховував проценти за ставкою, що перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір денної процентної ставки 1 %.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, оскільки передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» про перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів -2,5%, 120 днів - 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Оскільки даний договір укладений 28.04.2024 року, тобто після набрання чинності вказаним Законом, то визначений перехідний період не стосується такого договору і він повинен був укладений у відповідності до норм Закону.

Наведене свідчить, що суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами у повному розмірі в сумі 14576 грн, відмовивши у стягненні зайво нарахованої суми процентів за денною ставкою, більшою ніж 1%, що суперечить наведеним нормам Закону, та стягнув 10170 грн боргу за процентами за кредитним договором № 497843-КС-001 від 28 квітня 2024 року, самостійно здійснивши розрахунок процентів за денною відсотковою ставкою 1%. При цьому суд врахував внесену позивачем суму на погашення кредитної заборгованості, що є підставою для залишення без змін рішення суду у цій частині та відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Отже, суд вірно застосував норми матеріального права та задовольнив позов частково - у частині стягнення з боржника 10170 грн процентів за період з 28 квітня 2024 по 18 серпня 2024 року.

Відповідно до норм ст.141 ЦПК України, оскільки позов судом задоволено частково, то і судові витрати, понесені позивачем за подання позову, судом першої інстанції компенсовано з відповідача пропорційно до задоволеної суми.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України підставами для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є визнання судом апеляційної інстанції , що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення суду в оскаржуваній частині з додержанням норм процесуального права та правильно застосував норми матеріального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України, його у цій частині належить залишити без змін.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 10 грудня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишити без задоволення.

Заочне рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді