Провадження №2/523/5137/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

УСТАНОВИВ:

09 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява КНП «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її особистий рахунок.

В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що малолітня ОСОБА_2 є донькою відповідачки, її було знайдено та влаштовано до КНП «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради, поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. За останнім місцем проживання матері двері ніхто не відчиняв, за відомостями сусідки з січня 2025 року у квартирі ніхто не проживає, на виклики до Служби у справах дітей вона не з`являлася. За час перебування дитини у закладі відповідачка її не навідувала, не телефонувала, здоров`ям доньки не цікавилася, матеріальну допомогу не надавала, бажання про повернення їй дитини не виявляла.

12 вересня 2025 року після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження.

Сторони в засідання 26 листопада 2025 року не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Представниця позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідачка про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою місця проживання, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою», отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вона вважається такою, що повідомлена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями не зверталася.

Третя особа - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання свого представника не забезпечила, у матеріалах справи є їх заява про розгляд справи у відсутності представника та прийняття рішення з урахуванням інтересів дитини.

Ураховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, зі згоди позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 588 від 09.10.2024 року, зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України - відсутній.

ОСОБА_1 на території міста Одеси не зареєстрована, відоме місце її фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Станом на 05 березня 2025 року за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть відносно ОСОБА_1 не виявлено.

06 серпня 2024 року в АДРЕСА_1 було виявлено малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, на підставі якого дитина була влаштована до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» ОМР.

Згідно з наказом Служби від 16 вересня 2024 року № 78 малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

При неодноразових виїздах спеціалістів Служби у справах дітей Одеської міської ради за останнім місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчиняв. Були залишені запрошення на прийом до Служби, але станом на 15 квітня 2025 року ОСОБА_3 до Служби не з`явилася та свою думку щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не повідомила.

28 лютого та 03 березня 2025 року фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив. Сусідка з квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 , повідомила, що за вищевказаною адресою з початку січня 2025 року ніхто не мешкає, ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_5 проживали у вищевказаній квартирі у липні-серпні 2024, вели асоціальний спосіб життя.

Малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06 серпня 2024 року по теперішній час перебуває у КНП «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради. За весь час перебування дитини у закладі її мати не зверталась із заявами щодо продовження терміну перебування доньки у закладі, жодного разу не відвідувала її, не телефонувала, не цікавилася станом здоров`я долею дитини, матеріальної допомоги не надавала.

ОСОБА_1 до Служби у справах дітей ОМР та КНП «СПБД № 3 «Сонечко» ОМР стосовно повернення своєї дитини, не зверталась, жодних документів, які б підтверджували її участь у вихованні дитини не надавала.

Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації надав висновок від 13 травня 2025 року № 01-05-3/25Івх про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків і дитина фактично залишилась без батьківського піклування.

У ході розгляду документів орган опіки та піклування ухвалив висновок про ухилення відповідачкою він виконання своїх батьківська обов`язків, яке полягає в тому, що мати свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Натомість, дитина перебуваючи державному закладі отримує належний догляд, медичне обстеження, при необхідності лікування, про неї піклуються, навчають та розвивають.

Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Нормами ч.6 ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Підстав для сумніву в обгрунтованості висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має.

Відповідно до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В постанові від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 Верховним Судом зроблено висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Вирішуючи спори такої категорії, суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і тільки за наявності вини в діях батьків.

Зібраними доказами підтверджено, що мати дитини без поважної причини ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, без поважних причин з часу влаштування дітей до державного закладу, не проявляла щонайменшої батьківської турботи, з дітиною не спілкувалась, її здоров`ям не цікавилась та не цікавиться на теперішній час. За таких обставин пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідачку слід позбавити батьківських прав з підстав визначених пунктом 1 частини першої статті 164 СК України, що буде відповідати інтересам дитини.

Однак, разом з тим позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачку від виконання обов`язку утримання дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст. 193 СК України).

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та стягнення з неї аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2025 року.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн щодо розгляду вимог нематеріального характеру про позбавлення батьківських прав та 1211,20 грн щодо вимог матеріального характеру про стягнення аліментів - всього в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-284, 353,355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ) батьківських прав стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2025 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її користь на особистий рахунок.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 05 грудня 2025 року.

Суддя