Єдиний унікальний номер судової справи 462/9949/25
Номер провадження 2-з/462/54/25
УХВАЛА

про повернення заяви

(про застосування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову)

12 грудня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., перевіривши матеріали письмової заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення житлового сервітуту,

встановив:

І. Рух справи.

ОСОБА_1 , 12.12.2025 року (вх. № 28308) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований у системі «Електронний суд» 11.12.2025 року) із письмовою заявою про застосування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, у якій просить суд:

-вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом тимчасової заборони нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.12.2025 року заяву про забезпечення позову передано головуючому судді Галайко Н. М.

ІІ. Щодо можливості застосування заходів забезпечення позову.

Суд, перевіривши письмову заяву про забезпечення позову встановив, що така не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), з огляду на наступне.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, як вбачається із поданої заяви, така не відповідає зазначеним вимогам, оскільки заявник не вказала інші відомості, потрібні для забезпечення позову, не вказала у чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не обґрунтовано необхідності вжиття саме такого заходу забезпечення позову, як тимчасова заборона нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири. Суд зазначає, що до заяви про забезпечення позову не долучено інших належних та достатніх доказів для забезпечення позову.

Окремо суд вважає необхідним зазначити, що цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, припущення заявника щодо можливого відчуження спірного майна, задля уникнення виконання рішення суду у даній справі не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не зазначені конкретні обставини, що вказують на фактичне або імовірне вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання за імовірним рішенням суду, якщо позов буде задоволено, зокрема таких як реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на те, що відповідач може відчужити спірне майно не є обґрунтованим.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, з матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що до такої не долучено жодних належних доказів, які б достовірно свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання в майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, як і не надано доказів того, що станом на день подання позову відповідачем вживаються дії щодо відчуження нерухомого майна, яке є предметом позовних вимог.

Окрім цього, суд вважає з необхідне звернути увагу заявника, що у прохальній частині заяви про забезпечення позову зазначено, що остання просять суд вжити заходи забезпечення позову шляхом тимчасової заборони нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, однак не конкретизовано, яким саме сторонам, які саме заборони, часові межі, що унеможливлює встановлення судом усіх необхідних обставин по справі.

ІІІ. Підсумки.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Верховного Суду від 09.12.2021 року у справі № 175/1480/21 (провадження № 61-15020св21).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику.

На підставі наведеного та керуючись ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

1. Заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення житлового сервітуту повернути заявнику.

2. Роз`яснення суду.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

3. Порядок оскарження ухвали суду та набрання нею законної сили.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко