Провадження № 2/761/9799/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савчук Ю.Н.,

секретар судового засідання Фортуна М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.06.2024 року ОСОБА_2 , близько о 12 год. 00 хв., керуючи власним технічно справним автомобілем марки «AUDI», д.н.з. НОМЕР_1 ів, рухаючись по проспекту Голосіїївському м. Києві допустив зіткнення з електромотоциклом марки «MYBRO», модель «BOSS» під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію електромотоциклу «MYBRO», спричинені тілесні ушкодження, які за висновком експерта відноситься до середньої тяжкості. Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інго» за полісом №221057938 та поліс був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди. Полісом визначений ліміт за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 160 000 грн., франшиза складає 3 200 грн. Також внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачеві спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у понесених ним витрат у зв`язку з пошкодженням електромотоциклу «MYBRO» на суму 84 869,64 грн. з метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до страхової компанії та надав усі необхідні документи, проте страхове відшкодування сплачене не було. За порушення строків виконання зобов`язань відповідачем до нього застосовується відповідальність у вигляді пені за весь час прострочки, що складає 39620,86 грн. Позивач просив стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» страхове відшкодування в розмірі 145 635,64 грн., в тому числі 84 869,64 грн.-страхового відшкодування, 57766 грн.- вартість пошкоджених мотоботів, мотоджинсів, мотошлема та мотокуртки , 19 903,30 грн. інфляційні втрати, 4 137,52- 3 % річних та пеню у розмірі 39 620,86 грн. та судові витрати з відповідача.

Відповідач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» надало відзив на позовну заяву від 15.09.2025р., в якому підтвердило, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована АТ «Страхова компанія «Інго» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 221057938. Зазначений поліс був чинним на момент ДТП, та відповідач зазначає, що отримав від позивача 27.08.2024 року заяву на виплату страхового відшкодування. Позивачем не надано документи, які підтверджують його право власності на електромотоцикл «MYBRO», не наданий документ про реєстрацію електромотоциклу «MYBRO», а також не наданий документ, який посвідчує право позивача на отримання страхового відшкодування, відтак, на переконання відповідача, позивачем не наданий обсяг документів, необхідних для вирішення питання про виплату страхового відшкодування, а тому позивач не має право на таке відшкодування, тому АТ «Страхова компанія «Інго» прийняло рішення про відмову в виплаті страхового відшкодування, так як заявником не виконано умови ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач вважає, що відчуження та придбання транспортного засобу підлягає реєстрації в органах МВС, але позивачем не зареєстровано електроскутер, що позбавляє його права на страхове відшкодування. Крім того, договором страхування передбачена франшиза в розмірі 3200 грн., а відтак вказана сума підлягає вирахуванню із суми страхового відшкодування. Щодо вимог про відшкодування вартості пошкоджених мотоботів у розмірі 3 780 грн., мотоджинсів в розмірі 8000 грн., мотокуртки в розмірі 13 176,00 грн. та мотошлема в розмірі 32 810 грн., відповідач вважає факт пошкодження вказаних речей внаслідок ДТП недоведеними. Щодо вимог позивача про стягнення пені зазначав, що позивач здійснив нарахування пені, починаючи з 28.08.2024 року, тобто з моменту подання заяви на виплату страхового відшкодування, в той час, коли в силу приписів ч.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніше, як за 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Позивач 23.09.2025 надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що факт заподіяння йому внаслідок ДТП тілесних ушкоов ухвалі Голосіївського районного суду міста Києва від 12.03.2025 року у справі № 752/22572/24. Відповідно, було пошкоджено і одяг (екіпірування), яке було на ньому. Факт пошкоджень екіпірування підтверджується фотографіями та Актом пошкодженого майна, який підписано позивачем та свідками пригоди. Електромотоцикл було придбано на підставі письмового договору ОСОБА_3 , який в подальшому відчужив його на користь ОСОБА_4 , який згідно письмового договору від 05.06.2021 року здійснив продаж електромотоциклу на користь позивача. Отже, підтверджено, що на момент ДТП позивач володів електромотоциклом марки «MYBRO», моделі «BOSS».

В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач та його представник не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача надав суду заяву, в якій зазначав, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст. ст. 76-80 ЦПК України, 25.06.2024 близько 12:00 год. ОСОБА_2 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «AUDI», д.н.з. НОМЕР_1 ів, рухаючись по проспекту Голосіїївському м. Києві допустив зіткнення з електромотоциклом марки «MYBRO», модель «BOSS» під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію електромотоциклу «MYBRO», спричинені тілесні ушкодження, які за висновком експерта відноситься до середньої тяжкості. В результаті зіткнення транспортних засобів водію електромотоциклу марки «MYBRO», модель «BOSS» ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди та вина водія ОСОБА_6 встановлені ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Отже вчинення ОСОБА_6 зіткнення з електромотоциклом марки «MYBRO», модель «BOSS» позивача та вина ОСОБА_6 в цій дорожньо-транспортній пригоді встановлена ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24, ці обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений електромотоцикл марки «MYBRO», модель «BOSS», який належить позивачеві, що підтверджується змістом ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24.

Цивільна відповідальність ОСОБА_6 , який експлуатує забезпечений транспортний засіб «AUDI», застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221057938 АТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Інго». Зазначений поліс був чинним на момент ДТП. Полісом визначений ліміт за шкоду заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн., франшиза складає 3200 грн. Зазначені обставини підтверджуються змістом ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24, (яка містить обставини встановлені судом під час розгляду справи в межах кримінального провадження) та не заперечується сторонами.

27.08.2024 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та з заявою на виплату страхового відшкодування.

Листом від 03.04.2025 року №833 відповідач повідомив позивача, що водія ОСОБА_6 , який є винним у ДТП, звільнено від кримінальної відповідальності, вказаний спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був вирішений без участі АТ «СК» «Інго». Суд питання щодо стягнення із нього як страховика страхового відшкодування не вирішував, а відтак у відповідача обов`язок здійснення страхової виплати не виникає.

Правовідносини між учасниками справи виникли зі спору про виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика та регулюються ч. 6 ст. 82 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІVвід 01.07.2004 р. (підпункту 1.3. ст. 1, пункт 1.7 статті 1, пункт 22.1 статті 22, ст. 12, підпункт «б» пункту 35.2 ст. 35), п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 22 ЦК України тощо.

Дослідивши докази, надані в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (стаття 22 ЦК України).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІVвід 01.07.2004 р. (надалі по тексту Закон №1961-ІV)передбачено, що забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункт 1.7 статті 1).

При настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV).

Відповідно до ст. ст. 28, 29 Закону №1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу . У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 12 Закону №1961-ІV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до висновку експерта № 7799 експертної, транспортно-товарознавчої експертизи з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, мотоцикла (мопеда) MYBRO BOSS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , підготовленого судовим експертом ОСОБА_7 , вартість матеріальних збитків, завданих позивачеві пошкодженнями внаслідок ДТП складає 84 869,64 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 81 669,64 грн = 84 869,64 грн. - 3200 грн. (де: 84 869,64 грн. - розмір майнових збитків, завданих позивачеві внаслідок ДТП; 3 200 грн. - розмір франшизи, встановлений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221057938.

Суд вважає належним та допустимим доказом розміру матеріального збитку висновок експерта № 7799, оскільки останній складений належною особою та відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом МЮ України та Фондом державного майна України від 24.11.2003за № 142/5/2092, Методиці оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. за №1891.

Посилання відповідача на ненадання позивачем документа на посвідчення права позивача на отримання страхового відшкодування, як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до підпункту «б» пункту 35.2 ст.35 Закону №1961-ІV, до заяви про страхове відшкодування додається документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Отже потерпілий (або його законним представник) звільнений від обов`язку надавати документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до підпункту 1.3. ст. 1 Закону №1961-ІV, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Факт заподіяння шкоди позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу підтверджується висновком експерта № 7799 експертної, транспортно-товарознавчої експертизи з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, мотоцикла (мопеда) MYBRO BOSS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , підготовленого судовим експертом Федотовим Ф.В., та змістом ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24.

Таким чином, позивач є потерпілим у розумінні підпункту 1.3. ст. 1 Закону №1961-ІV, а відтак позбавлений обов`язку надавати документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, відповідач безпідставно відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування.

Щодо заявлений вимог позивача про стягнення з відповідача вартості пошкодженого мотоекіпірування на суму 57 766 грн. суд виходить з наступного.

Також суд відхиляє доводи відповідача про необхідність державної реєстрації електромотоцикла позивача, оскільки електромотоцикл «MYBRO» з електродвигуном потужністю 3 кВт не відноситься до механічного транспортного засобу відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, а відтак не підлягає державної реєстрації.

З приводу вимоги про стягнення з відповідача вартості пошкоджених в ДТП мотоджинсів, мотокуртки, мотоботів та мотошлема суд зазначає наступне.

Під час користування мотоциклом водій має право користуватися будь-яким одягом, в тому числі і захисного призначення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Статтею ст.22 ЦК України визначено, що реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

На підтвердження того факту, що мотоджинси, мотокуртка та мотоботи є майном позивача, ним подановидаткову накладну від 27.03.2023 року № 1536 на суму 24 956 грн.; виписку по рахунку за період з 01.03.2023 року по 31.03.2023 року; квитанцію операції в POS.hj на суму 14 956 грн., проте доказів оплати решти суми в розмірі 10 000 грн. На підтвердження факту пошкодження вказаних речей позивачем подано Акт пошкодженого майна від 25.06.2024 року, який підписано позивачем та свідками пригоди та фото.

З цього приводу суд зазначає, що вказаний акт не є належним доказом завданих збитків, а якість доданих до позовної заяви фотографій не дає можливість встановити факт пошкодження мотоекіпірування. Щодо мотошлема позивачем не подано жодних доказів його придбання. Долучений до матеріалів справи прінтскрін сторінки пошукового запиту Google на придбання мотошлему hjc rpha не береться судом до уваги з огляду на те, що вказаний документ не підтверджує факту придбання та оплати вказаного мотошлему.

З ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.03.2025 року та інших наданих документів не вбачається, що заявлені мотоодяг та екіпіровка пошкоджені саме внаслідок ДТП тобто, не надано доказів на підтвердження причини-наслідкового зв`язку між ДТП та пошкодженням мотоодягу та екіпіровки, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідно до закону.

У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду та заяві від 27.08.2024 року про виплату страхового відшкодування, які наявні в матеріалах справи, позивачем не назначено про пошкодження спеціальної екіпіровки для мотоцикла.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження спеціальної екіпіровки для мотоцикла: мотошлему - 32 810 грн., мотокуртки - 13 176 грн., мотоджинсів - 8000 грн., мотоботів - 3780 грн., а всього на суму 57 766 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів відносно вищевказаного пошкодженого майна, не проведено товарознавче дослідження оцінки вартості майна, його вартості на час ДТП, а також не надано доказів про те, що вищевказане майно було пошкоджено внаслідок ДТП - 25.06.2024 року.

Позивачем не надано клопотання про призначення експертизи для з`ясування вартості пошкодженого майна.

Тому, позовні вимоги щодо відшкодування вартості пошкодженого мотоекіпірування не підлягають задоволенню, оскільки не є доведеними жодними у справі доказами в порушення вимог ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України. Будь-яких належних доказів на підтвердження понесених в цій частині витрат, позивачем не надано.

Позовні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до підпункту 36.5. ст. 36 Закону №1961-ІV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода розглядалася в у межах кримінальної справи № 199/7682/21 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24 згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 20.03.2025 року.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи положення підпункту 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV, ст. 253 ЦК України, початковою датою нарахування пені за порушення строків виплати страхового відшкодування є 21.03.2025 року, наступний день після набрання законної сили ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.03.2025 року у справі №752/22579/24.

Кінцевою датою періоду, за який нарахована пеня за порушення строків виплати страхового відшкодування, яка зазначена позивачем у позові, є 08.08.2025 р.

За цей період діяв наступний розмір облікової ставки, встановленої Національним Банком України: з 21.03.2025 по 08.08.2025 - 15,5 % (згідно Рішення правління Національного банку України від 06 березня 2025 року №75-рш "Про розмір облікової ставки", що набрало чинності з 07 березня 2025 року.");

Отже, сума пені за період з 21.03.2025 по 08.08.2025. (включно) складає:

грн. = 9 780,22 грн. (81 669,64 грн.*(15,5%*2)/365*141дн.), де: 81 669,64 грн., грн. сума страхового відшкодування; 15,5 % - розмір облікової ставки за відповідний період; 141 дн.- кількість днів за період з 21.03.2025 по 08.08.2025.

Щодо стягнення інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції згідно офіційних даних Держкомстату у квітні 2025 року складав - 100,7%, у травні 2025 року- 101,3%, у червні 2025 року - 100,8%, у липні 2025 року - 99,8%, у серпні 2025 року - 99,8%.

(100,7% х101,3% х100,8% х 99,8%, х 99,8% =102,620% х 81669,64=83 808,99 - 81 669,64= 2139,35 грн.)

Таким чином, до стягнення підлягають інфляційні втрати 21.03.2025 по 08.08.2025 в розмірі 2 139,35 грн.

Також до стягнення підлягають 3 % річних в розмірі 946,47 грн. (82616,11-81669,64)

За такими обставинами позовні вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 9 780,22 грн.

Щодо витрат за залучення експерта, які позивачем помилково доєднано до суми матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням оцінювача, надано висновок експерта № 7799 від 22.08.2022 року, рахунок № 132 від 20.08.2024 року, платіжну інструкцію № 0.0..1 від 23.08.2024 року про оплату послуг судового експерта в розмірі 3000 грн. за проведення експертизи.

Суд вважає, що сплачені позивачем кошти в сумі 3000 грн за проведення експертизи підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Згідно зі ст.ст.1187,1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП складає 84 869,64, а страхова виплата обмежується 81 669,64 грн., то різниця у сумі 3200 грн. (яка складає франшизу) не підлягає стягненню.

Виходячи з вищенаведеного, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом першим частини першої ст. 7 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що сплачена сума судового збору повертається заклопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як убачається із змісту позовних вимог, позивач заявив вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Вказану шкоду завдано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір у сумі 2092,98 грн., сплачений позивачем при подачі позову є зайве сплаченим та може бути повернутий позивачеві у порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за його клопотанням, поданим до суду. На день ухвалення судового рішення по справі, клопотання про повернення зайве сплаченого судового збору від позивача не надходило, тому питання про повернення судового збору судом при ухваленні даного рішення не вирішується.

Керуючись ст.13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст.19, ст.ст.23,89, ч. 1 ст.141, п. 2 ч. 1 ст.258, ст.ст.259,263,264,265,268,272,273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (розташоване за адресою: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.33, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування в сумі 81 669,64 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 139,35 грн., 3 % річних в сумі 946,47 грн., пеню у сумі 9 780,22 грн., а всього - 94 535,68 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» (розташоване за адресою: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.33, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 3000 грн., пов`язані з залученням експерта.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 17.11.2025 року.

Суддя