Справа №504/4856/23
Провадження №2/504/676/25
Доброславський районний суд Одеської області
УХВАЛА

11.12.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря- Ориник М.В., -

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду № 5, с-ще. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітн ьої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В підготовче засідання відповідач не з`явилась, в матеріалах справи міститься її нотаріально посвідчена заява про те, що вона знає про перебування цієї справи на розгляді в Доброславському районному суді Одеської області, вона згодна із позовом, і вважає доцільним позбавлення її батьківських прав відносно дитини доньки ОСОБА_3 , 2011 р.н.

Позивач в підготовчому засіданні підтримав вимоги позову.

Представник третьої особи надіслав до суду висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав відносно дитини, справу просив слухати у свою відсутність.

Згідно з частиною першою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує /судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19, провадження № 61-2251св22).

Оскільки на стадії підготовчого засідання суд позбавлений можливості перевірити всі фактичні обставини справи і перевірити їх наявними у справі доказами, то відсутні підстави для прийняття судом визнання відповідачкою позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей із батьком (позивачем).

Найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності.

Отже будь яких правових підстав для прийняття судом визнання відповідачкою позову не має.

Право бути поінформованим є одним з ключових прав дитини, залученої до судового процесу.

Так, відповідно до статті 13 Конвенції ООН про права дитини вона має право шукати, одержувати і передавати інформацію та ідеї будь-якого роду, незалежно від кордонів в усній, письмовій чи друкованій формі, у формі творів мистецтва чи за допомогою інших засобів на вибір дитини.

У контексті судового процесу право на інформацію розкривається у Європейській конвенції про здійснення прав дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції дитина, яка за внутрішнім законодавством визнається такою, яка має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, може вимагати надати всю необхідну інформацію.

Крім того, дитина має право отримати консультацію щодо можливих наслідків свого рішення або рішення щодо себе.

Праву дитини на інформацію щодо змісту судового процесу кореспондує обов`язок суду упевнитися у тому, що дитина отримала всю необхідну інформацію.

Згідно зі статтею 6 цієї Конвенції, судовий орган у відповідних випадках консультує дитину особисто (у разі необхідності приватно) або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий для дитини спосіб, якщо це явно не суперечить найкращим інтересам дитини.

Від якості виконання судом цього обов`язку часто залежить враження дитини від правосуддя у цілому.

Керівні принципи Ради Європи щодо судочинства, дружнього до дитини, містять певні вимоги щодо способу забезпечення права дитини на інформацію, яких мають дотримуватись як суди, так і інші державні установи.

Зокрема, дитині має бути надана інформація і консультації у спосіб, адаптований до її віку і рівня зрілості, мовою, яку дитина може зрозуміти, і з урахуванням статі і культури дитини.

Як правило, і дитина, і батьки або законні представники дитини повинні отримувати інформацію безпосередньо.

Надання інформації батькам не повинно використовуватися як альтернатива наданню інформації дитині.

Не існує обов`язку, щоби всі елементи права на інформацію розкривалися винятково судом.

На етапі першого залучення до процедур судочинства відповідна інформація може бути надана іншими компетентними органами, такими як органи поліції, імміграційні, освітні, соціальні або медичні служби.

Також держави повинні забезпечити наявність і широке розповсюдження матеріалів, доступних для розуміння дитиною, що містять відповідну юридичну інформацію.

Для дітей повинні створюватись спеціальні інформаційні служби, такі як спеціальні веб-сайти та гарячі лінії допомоги дітям.

Стаття 9 Закону України «Про охорону дитинства» визнає за дитиною право на вільне висловлення думки та отримання інформації.

Зокрема, відповідно до закону «діти мають право звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації та їх посадових осіб із зауваженнями та пропозиціями стосовно їхньої діяльності, заявами та клопотаннями щодо реалізації своїх прав і законних інтересів та скаргами про їх порушення».

Особливості забезпечення прав дітей на інформацію під час розгляду справи, що стосується їхніх інтересів, визначені у статті 45 Цивільного процесуального кодексу.

Так, дитина має право отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд, а також наділяється усіма правами, які мають учасники справи.

Водночас українське законодавство не містить прямого обов`язку суду переконатися в тому, що дитина, яка за своїм розвитком, здатна усвідомити суть судового процесу, що стосується її інтересів, дійсно має інформацію про розгляд справи.

У разі, якщо дитина бере участь у розгляді справи, суд повинен роз`яснити дитині її права та можливі наслідки дій її представника чи законного представника у разі, якщо за віком вона може усвідомити їх значення.

Закон також встановлює загальний обов`язок суду сприяти створенню належних умов для здійснення прав дітей.

За загальним правилом, законними представниками дитини до отримання нею повної цивільної дієздатності є її батьки (опікуни).

Однак міжнародне право передбачає випадки, коли дитина має право клопотати про призначення їй спеціального представника.

Так, відповідно до статті 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей дитина має право подавати особисто або через інших осіб чи органи клопотання про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, що стосуються її у випадках, коли внутрішнє законодавство позбавляє суб`єктів батьківської відповідальності права представляти дитину в результаті виникнення у них конфлікту інтересів з останньою, а суд має повноваження призначити такого представника.

Конвенція надає також деякі роз`яснення щодо обов`язків представника щодо дитини.

Зокрема, представник надає дитині всю відповідну інформацію, консультації стосовно можливих наслідків реалізації її думки та можливих наслідків будь-якої дії представника, з`ясовує думку та доводить її до відома судового органу (стаття 10 Конвенції).

Деякі додаткові рекомендації щодо представництва містяться також у Керівних принципах Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дитини.

Так, Комітет міністрів рекомендує, щоб адвокат, який представляє дитину, мав підготовку і знання у сфері прав дитини і пов`язаних з ними питань, постійно проходив глибинну підготовку і мав необхідні комунікативні вміння для спілкування з дітьми на їхньому рівні розуміння.

Також рекомендовано забезпечувати дітям доступ до безкоштовної юридичної допомоги на таких самих або більш поблажливих умовах, ніж дорослим.

Суд звертає увагу, що рекомендація щодо представництва у Керівних принципах сформульована навіть жорсткіше, ніж у Європейській конвенції про здійснення прав дітей.

Так, якщо Конвенція лише передбачає право суду розглянути питання про призначення дитині спеціального представника, у випадках можливого конфлікту інтересів із законними представниками, то Керівні принципи розглядають призначення спеціального представника як обов`язок суду (див п. 42).

За загальним правилом, права та інтереси дитини у судовому процесі захищають її батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

При цьому відповідно до статті 59 Цивільного процесуального кодексу з 14 років суд може (однак не зобов`язаний) залучити дитину до участі у справі безпосередньо.

Національне законодавство передбачає право дитини клопотати про заміну законного представника.

Відповідно до статей 13, 63 Цивільного процесуального кодексу суд може замінити законного представника, зокрема й за клопотанням дитини, якщо це відповідає її інтересам.

Також правила статті 63 цього Кодексу уповноважують суд призначати опіку чи піклування дитині, позбавленій батьківського піклування, та залучати законного представника.

Зокрема, у разі якщо законний представник не має права вести справу в суді з підстав, встановлених законом, суд за поданням органу опіки та піклування замінює законного представника.

Тому, органу опіки та піклування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області слід врахувати вищевикладене судом, вирішити питання щодо виконання вищенаведених заходів задля забезпечення дитині комфортних та позитивних умов її участі у судовому процесі, роз`яснити дитині, що саме буде відбуватись у судовому процесі, тощо.

Також слід вирішити питання щодо зазначення шкільного класного керівника навчального закладу, в якому навчається дитина, та/або шкільного психолога для вирішення судом питання їх участі у судовому процесі в інтересах дитини.

Вказане має бути вирішено до наступного судового засідання.

Крім того, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним вирішити питання щодо необхідності залучення до участі у справі спеціального представника дитини, через можливу очевидність конфлікту інтересів дітей з батьками (одним з батьків).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 13, 53, 196-200, 206, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті судом заяви ОСОБА_2 про визнання позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав.

Закрити підготовче засідання.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, - призначити до судового розгляду.

Розгляд справи по суті призначити на 29 грудня 2025 року о 15:00 год в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, зала судових засідань № 5.

Доручити Керівнику Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безоплатного захисника- адвоката для виконання процесуальних дій щодо захисту інтересів дитини в у мовах наявності ймовірного конфлікту інтересів дітей та інтересів батьків (одного з батьків).

Органу опіки та піклування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області у строк до 25.12.2025 року вирішити питання щодо виконання вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали заходів задля забезпечення дитині комфортних та позитивних умов їх участі у судовому процесі, роз`яснити дитині що саме буде відбуватись у судовому процесі, тощо.

Органу опіки та піклування Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області у строк до 25.12.2025 року вирішити питання, щодо зазначення шкільного класного керівника навчального закладу, в якому навчається дитина, та/або шкільного психолога для вирішення судом питання їх участі у судовому процесі в інтересах дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. К. Барвенко