справа № 489/6833/25 провадження №2-о/489/172/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лупової Є.І.,

в присутності:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Степіної Н.Г.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківська

встановив:

У серпні 2025 року заявник ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Степіну Н.Г., звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви вказано, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2002 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі, яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 . Попередні їх шлюби були розірвані.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася донька ОСОБА_5 . Так як заявник та ОСОБА_4 не перебували в зареєстрованому шлюбі, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено у відповідності до частини першої статті 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини за її вказівкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, через що шлюб між ними не був зареєстрований і батько дитини не зміг подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини у відповідності до статті 126 СК України.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду.

Встановлення факту батьківства заявниці необхідне для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а також для подальшого оформлення спадкових прав дитини.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 26.08.2025 відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

Ухвалою суду від 05.11.2025 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , в інтересах якої діє адвокат Вдовиченко І.С., про залишення заяви без розгляду.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 вимоги заяви визнала та підтвердила, що її син є батьком дитини, а вона її бабусею, що підтверджується крім іншим висновком біологічного споріднення.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши присутніх учасників процесу та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом з Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , батьками якої записані: батько ОСОБА_7 ; мати ОСОБА_1 .

Запис про батька дитини здійснено у відповідності до частини першої статті 135 СК України зі слів матері дитини ( ОСОБА_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

У підтвердження факту батьківська між дочкою та ОСОБА_4 заявник надала Висновок про біологічну спорідненість № MGU1933 від 02.05.2025, згідно якого ймовірна спорідненість між бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 становить 99,86899348%.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила проведення за її участі біологічної спорідненості з онукою ОСОБА_8 та те, що онука є дочкою її сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також підтвердила, що її син та заявник ОСОБА_1 проживали разом однією сім`єю та в них народилася її онука ОСОБА_9 в його квартирі сина за адресою: АДРЕСА_1 .

Родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як матері та сина, підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 21.08.1969.

З пояснень ОСОБА_2 встановлено, що спору про спадщину в неї та інших членів її родини щодо спадкування онукою ОСОБА_10 після смерті її батька ніколи не було.

Судом досліджено спадкову справу № 4/2025, заведену до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Із спадкової справи вбачається, що спадщина прийнята ОСОБА_2 , яка є матір`ю спадкодавця, ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_11 »), яка є донькою померлого від його зареєстрованого шлюбу, та неповнолітньою ОСОБА_5 .

Допитані в судовому засіданні свідки заявника ОСОБА_12 (сусідка) та ОСОБА_13 (знайома та зі слів хрещена мати дитини) пояснили, що знають ОСОБА_1 та її цивільного чоловіка ОСОБА_4 давно, до народження в них дочки ОСОБА_14 . Батько дитини пишався тим, що в нього народилася донька. Приймав активну участь у вихованні та навчанні дитини. Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є хрещеною матір`ю дитини.

Заявник пояснила, що із ОСОБА_4 вона перебувала в цивільних шлюбних відносинах біля 22 років та проживали постійно в його квартирі по АДРЕСА_2 . На той час їх попередні шлюби були розірвані, що підтвердила відповідними свідоцтвами.

Вказані заявником та свідками обставини також підтвердила заінтересована особа ОСОБА_2 та підтверджуються дослідженими судом фото сімейного життя заявника з ОСОБА_4 .

Із заяви вбачається, що встановлення заявником факту батьківства її доньки із спадкодавцем необхідно для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а також для подальшого оформлення спадкових прав дитини.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Частиною першою статті 135СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

У статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2025 року у справі № 213/1448/24 (провадження № 61-12171св24), врахування висновків якої узгоджується з частиною третьою статті 400 ЦПК України, вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю дитини, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд і у постанові від 06.08.2025 у справі № 473/3748/22 (провадження № 61-7918св23).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти», заява № 62257/15, зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встанвроолено та підтверджується висновком споріднення, що ймовірна спорідненість між заінтересованою особою ОСОБА_2 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_4 , та неповнолітньою ОСОБА_15 становить 99,86899348%.

Доказів на спростування висновку експерта матеріали справи не містять.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також юридичного значення факту, який просить встановити заявник, суд дійшов висновку про доведеність ОСОБА_1 факту батьківська між її донькою та спадкодавцем.

Крім того, такий висновок суду відповідає найкращім інтересам дитини, яка має право знати своє походження та своїх батьків.

Щодо клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_3 про залишення заяви без розгляду, оскільки встановлення у заяві факту, на її думку, пов`язано із спором про право, так як даний юридичний факт впливає на спадкові права й обов`язки інших спадкоємців, в тому числі ОСОБА_6 .

Правову оцінку вказаному клопотання судом надано в ухвалі від 05.11.2025, якою відмовлено в його задоволення.

Відмовляючи в задоволені клопотання судом враховано відсутність зі сторони будь-яких доказів оспорювання батьківська спадкодавця з неповнолітньою ОСОБА_8 , а реалізація нею спадкових прав шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини не свідчить про наявність спору щодо спадщини.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265, 315 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Судові витрати з розгляду справи покласти на заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 ;

заінтересована особа ОСОБА_3 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складено 12.12.2025.

Суддя І.В.Коваленко