Рішення

Іменем України

17 грудня 2025 року місто Чернігів

Справа №751/7301/25

Провадження №2/751/2129/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Стрижак В. П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

треті особи Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, ОСОБА_3

представник позивача Степаненко Роман Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення свою матір батьківських прав (а.с.2-5).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі з 2008 до 2013 року. Після його розірвання мати почала жити окремо. Вона ніколи не цікавилася його навчанням, не відвідувала школу, не зустрічалася з вчителями. Його вихованням займається батько, який наразі є військовослужбовцем. З 2024 року на підставі судового наказу з відповідачки стягуються аліменти на його утримання, але більше ніж шість місяців існує заборгованість зі сплати аліментів. Зазначив, що бажає позбавити матір батьківських прав з тих підстав, щоб у випадку смерті батька вона не здійснювала опікунство над ним та не розпоряджалася набутим майном.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 10.09.2025 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання.

У встановлений строк відповідач подала відзив (а.с.32), у якому зазначила, що визнає позовні вимоги, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_1 .

Протокольно ухвалою суду від 06.10.2025 до участі у розгляді справи як третю особу залучено ОСОБА_3 - батька позивача.

До розгляду справи по суті від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення (а.с.48-50), в яких він зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. ОСОБА_2 дуже рано стала матір`ю, коли вони одружилися їй було 18 років і вона вже мала доньку ОСОБА_5 . Тому народження другої дитини - сина ОСОБА_6 не викликало у неї материнських почуттів. Після розлучення вона забрала доньку і залишила його будинок. Син залишився проживати разом з ним та його батьками. Зазначив, що відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі в утриманні дитини. Вказав, що не має наміру використовувати факт позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до їх сина, як підставу для демобілізації із ЗСУ.

Ухвалою суду від 26.11.2025 відмовлено у прийнятті заяви заяви ОСОБА_2 про визнання нею позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав на стадії підготовчого провадження; підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених у позові. Позивач доповнив, що він сам не бажає спілкуватися з матір`ю. Останній раз вона подарувала йому телефон на 10 років. У нього також є сестра ОСОБА_5 , іноді до нього приходила і вони спілкувалися.

Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, де одночасно зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Треті особи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, ухвалив судове засідання проводити у відсутність відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 08.12.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 17.12.2025 о 13 год 50 хв.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 13.09.2008 до 04.07.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.07.2013 (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 . Його матір`ю є ОСОБА_7 - відповідач у справі, батьком - ОСОБА_3 - третя особа у справі(а.с.18).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований на АДРЕСА_1 (а.с.7зв).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2025 ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації (а.с.10).

ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.91).

Згідно витягу з наказу №179 від 21.06.2025 ОСОБА_3 призначено на посаду командира 2 навчального взводу викладача з навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 (а.с.87).

За час проходження військової служби ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивного боку, як здібний, дисциплінований, наполегливий військовослужбовець, дисциплінарних стягнень не має. У роботі виявляє організованість, уважність та аналітичне мислення. Вказане підтверджується службовими характеристиками заступника командира в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_8 та тво командира 3 навчальної роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 (а.с.88, 89).

Згідно витягу з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №418 від 24.10.2025 ОСОБА_3 присвоєно чергове військове звання «лейтенант» (а.с.90).

Відповідно відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_3 за період з 2006 до 2025 отримував дохід, сплачував страхові внески. Зокрема за 2025 рік ОСОБА_3 отримав 284 771,28 грн (а.с.92-96).

ОСОБА_1 являється учнем 9-Б класу Чернігівської гімназії №32. Він виховується лише батьком, мати ОСОБА_2 за період навчання дитини до школи не приходила, навчанням та вихованням сина не займалася (а.с.13).

Відповідно доповідної записки від 12.06.2024 та 10.07.2025 матір неповнолітнього ОСОБА_1 на планові профілактичні огляди до лікаря-педіатра КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської Ради, починаючи з 2013 року не приходила, щодо стану його здоров`я не зверталася (а.с.13зв-14).

Відповідно листа тренера з тхеквондо ГО «Клуб олімпійського тхеквондо - Лідер» від 21.04.2024, у спортивному житті неповнолітнього ОСОБА_1 , 2010 р.н., приймає участь лише ОСОБА_3 та дідусь (а.с.15).

22.05.2024 Новозаводським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).

19.06.2024 постановою головного державного виконавця Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 75336743 з примусового виконання судового наказу №751/4056/24 ( а.с.16зв).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 07.08.2025 ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 33 647,23 грн ( а.с.17).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.01.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66-71).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 10.11.2025 затверджено висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.63-65).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Частиною 3 статті 155 СК України передбачено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За обставинами даної справи встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком. Мати має іншу сім`ю і проживає окремо.

Умовою ухилення від обов`язків по вихованню дитини, як передбаченої п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України підстави позбавлення батьківських прав, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 відносно свого сина ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування.

З приводу поданої відповідачем до суду заяви про визнання позову суд дійшов наступного висновку.

Як зазначив Касаційний цивільний суд у постанові від 25.05.2022 року у справі №675/2136/19 суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заява, в якій відповідач погоджувалась з позовом, не може слугувати безумовною підставою для задоволення позову, з огляду на те, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 155 СК України), та порушує права, свободи та не відповідає інтересам неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання лише заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б давали достатньо підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав, а тому в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Також суд зазначає, що небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання сина (подана заява про визнання позову) суперечать ст.150 СК України, в зв`язку із чим вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши при цьому на Управління (Службу) у справах дітей Чернігівської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків.

V. Розподіл судових витрат

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн (а.с.1).

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.7, 15, 141, 150, 151, 155, 157, 164 Сімейного Кодексу України, -

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Управління (Службу) у справах дітей Чернігівської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Третя особа - Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, буд.19 м. Чернігів 14017, )

Третя особа - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 )

Суддя Н. В. Маслюк