КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/228/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9340/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В.,-

встановив:

У грудні 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, гарячої води та абонентське обслуговування.

15 березня 2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року названу заяву повернуто ОСОБА_4 з підстав, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник відповідачів просить скасувати ухвалу суду та направити матеріали справи до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про виправлення описки, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_4 не є стороною цивільного процесу.

Колегія суддів не може повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

За ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Згідно ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє.

Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що 28 січня 2025 року, 29 січня 2025 року, 26 лютого 2025 року та 27 лютого 2025 року представник ТОВ «Євро-Реконструкція» зверталась до суду першої інстанції із заявами про залучення ОСОБА_4 в якості співвідповідача.

12 березня 2025 року ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про його залучення до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Вказані заяви представника ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_4 судом першої інстанції вирішено не було.

Встановлено, що 15 березня 2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року.

Так, суд першої інстанції повинен розглянути заяву позивача про залучення відповідача та постановити ухвалу про залучення співвідповідача або відмову до закінчення підготовчого провадження, а у спрощеному позовному провадженні до початку першого судового засідання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що представником ТОВ «Євро-Реконструкція» подано чотири заяви про залучення ОСОБА_4 в якості співвідповідача. Судом першої інстанції вказані заяви вирішено не було, ухвал Дніпровського районного суду міста Києва про задоволення вимог заяв представника позивача від 28 січня 2025 року, від 29 січня 2025 року, від 26 лютого 2025 року та від 27 лютого 2025 року чи їх відмову, матеріали справи не містять.

Повертаючи заяву про виправлення описки суд першої інстанції звернув уваги на те, що ОСОБА_4 не є стороною цивільного процесу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що перед вирішенням заяви про виправлення описки в ухвалі суду від 14 січня 2025 року, суд першої інстанції мав вирішити подані заяви представника ТОВ «Євро-Реконструкція» про залучення чи незалучення ОСОБА_4 в якості співвідповідача.

У випадку наявності невирішених заяв представника позивача про залучення співвідповідача, у суду першої інстанції не було процесуальних підстав для повернення ОСОБА_4 заяви про виправлення описки з тих підстав, що заявник не є стороною цивільного процесу.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно звернути на це свою увагу.

Постановляючи ухвалу суду від 03 квітня 2025 року, судом першої інстанції помилково застосовано положення ч. 2 та ч. 4ст. 183 ЦПК України та повернуто заяву про виправлення описки ОСОБА_4 .

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 03 квітня 2025 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 рокускасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 11 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко