ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа № 766/5446/25

провадження 22-ц/1218/25

11 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Базіль Л.В.,

Радченко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Майдан С.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Зміст позовних вимог

В квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (далі ТОВ «ФК «Суперіум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 30 983,22грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Позов мотивований тим, що 25 червня 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, оформлений у виді Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0.

Відповідно до пункту 1.2 договору, банк встановив погоджений сторонами ліміт овердрафту та надав кредит, перерахувавши кошти на картковий рахунок клієнта, а клієнт зобов`язався повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за користування коштами на умовах, визначених договором-анкетою та Правилами.

В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_2 зобов`язання належним чином не виконав, загальний розмір заборгованість становить 30 983,22 грн., з яких 15 001,25грн. основний борг за кредитом; 15 981,97грн. заборгованість по процентах.

За договором факторингу №278 від 26 червня 2024року АТ «УКРСИББАНК» відступлено на користь ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до відповідача за кредитним договором від 25 червня 2020року. Загальний розмір заборгованості позичальника за договором згідно відомостей з Реєстру боржників до договору факторингу становить 30983,22 грн., які позивач просив стягнути на свою користь.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2025 року позов задоволений.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованість за за договором №0 від 25 червня 2020 року у розмірі 30 983,22грн., з яких: заборгованість за основним боргом 15 001,25грн; заборгованість за відсотками - 15981,97грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40грн.

Відмовлено ОСОБА_1 у стягненні понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що на підставі наданих сторонами та перевірених судом доказів підтверджений факт укладення 25 червня 2020року між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем кредитного договору №0, за умовами якого банк перерахував на відкритий банківський рахунок фізичної особи кредитні кошти в розмірі погодженого сторонами ліміту кредитування в сумі 15 000,00 грн., строком до 05 липня 2022 року ( п.2.1 договору). Позичальник в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання з повернення позичених коштів та сплати процентів не виконав, з приводу чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 30 983,22грн., яка підлягає стягненню на користь нового кредитора в особі ТОВ «ФК «Суперіум», яке набуло право вимоги до боржника за договором факторингу від 26 червня 2024року.

При цьому суд зазначив, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів.

28 листопада 2024року року позивач, як новий кредитор за кредитним договором №0, надіслав на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитом, яка залишена без задоволення.

Первісний кредитор, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами та у погоджений сторонами строк заборгованість не погасив.

Розмір наявної заборгованості суд перевірив згідно виписки по картковому рахунку клієнта, зазначивши, що виписки містять обов`язкові реквізити, визначені законодавством, такі як дата, сума, деталі операції та найменування учасників, а також підтверджують рух коштів по рахунку та слугують підставою для бухгалтерських записів, та є первинним документом, а тому доводи сторони відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих позивачем доказів визнав хибними. Суд врахував, що відповідачем не заперечувався факт отримання коштів, користування ними та здійснення операцій щодо зняття готівки та поповнення рахунку. Відповідач лише заперечував проти заявленого до стягнення розміру заборгованості, однак належних та допустимих доказів щодо неправильного обрахування розміру боргу за договором не надав та не навів власного розрахунку на спростування доводів позивача.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій пославшись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник зазначив, що в ході розгляду справи суд повною мірою не дослідив надані позивачем докази та не звернув уваги на відсутність доказів, які б підтверджували розмір заборгованості, зарахування на поточний рахунок відповідача кредитних коштів та їх отримання відповідачем. Позивачем не надано кредитного договору, за яким сторони досягли згоди щодо певних його умов, а надані позивачем анкета-заява та договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування, не є належними доказами на підтвердження договірних відносин. В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який би дозволив перевірити правильність нарахування процентів. Відповідач не отримував повідомлення про відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «ФК «Суперіум», а тому у нього відсутній обов`язок зі сплати боргу на користь товариства.

Доводи інших учасників

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до положень статті 369 частини першої ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволенняз наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

25 червня 2020року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» з анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту в розмірі 15 000,00грн. строком на 24 місяці.

25 червня 2020року між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК» був укладений Договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0, за умовами якого банк надав клієнту кредит в розмірі 15 000,00грн.; строк кредитування до 05 липня 2022 року; орієнтовна реальна річна процентна ставка ліміту кредитування 55%; орієнтовна загальна вартість ліміту кредитування 77 520грн.; розрахована банком щомісячна мінімальна сума поповнення карткового рахунку 3 230,00грн., з яких на погашення процентів та комісії 1 147,00грн., на зменшення строкової заборгованості 2 084,00грн. (пункт 2.1 договору).

Згідно пункту 1.1 банк на підставі наданих клієнтом документів відкрив ОСОБА_1 на умовах Тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», розміщеного на сайті й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, поточний рахунок НОМЕР_1 (картковий рахунок) у національній валюті України.

Пунктом 1.2 договору визначено, що банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та Правилами.

Відповідно до пункту 1.4 договору, Правила після підписання сторонами договору-анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір-анкету, сторони підтвердили, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі-анкеті та в Правилах. Підписи сторін під цим договором-анкетою вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання сторонами цього договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору-анкети.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 встановлено, що банк на виконання умов договору-анкети від 25 червня 2020року надав кредит у розмірі 15 000,00грн., які використовувалися відповідачем, однак зобов`язання з повернення коштів позичальником належним чином не виконувалися.

Згідно виписки по картковому рахунку станом на 13 січня 2024року загальний розмір заборгованості за договором становив 27 499,58грн.

26 червня 2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу №278, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором № 0.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №278 від 26 червня 2024 року, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0 від 25 червня 2020 року в розмірі 30 983,22грн., з яких: заборгованість за кредитом 15 001,25грн.; заборгованість по процентах - 15981,97грн.

22 листопада 2024року ТОВ «ФК «Суперіум» направило відповідачу, за відомою товариству адресою проживання боржника, досудову вимогу про сплату заборгованості за договором №0.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що між позивачем, як правонаступником прав та обов`язків АТ «УКРСИББАНК», та ОСОБА_1 наявні кредитні правовідносини, обумовлені укладенням кредитного договору від 25 червня 2020року, оформленого у виді анкети-заявки на надання споживчого кредиту та договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0, якими сторони погодили розмір кредиту, строк кредитування, процентну ставку за користування коштами, умови відкриття карткового рахунку та інше.

В ході розгляду справи відповідач не спростував належними та допустимими доказами те, що йому не було надано кредиту, адже з первинних бухгалтерських документів встановлено, що кредитні кошти було зараховано на картковий рахунок позичальника, який тривалий час користувалася грошима, здійснював часткове погашення заборгованості. Оскільки відповідач належним чином не виконував зобов`язання з повернення кредиту та процентів за користування позиченими коштами, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що заявлений до стягнення розмір заборгованості не підтверджений належними доказами, оскільки позивачем надано виписку по картковому рахунку відповідача, яка містить детальну інформацію про рух коштів по рахунку, проведенні кредитором щомісячні нарахування сум заборгованості згідно умов кредитного договору, тощо. Ця виписка згідно приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом, який має використовуватися для бухгалтерського обліку господарських операцій підприємства. Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідач не спростував правильність проведених первісним кредитором в особі АТ «УКРСИББАНК» розрахунків заборгованості.

Разом із цим, згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постановленого у справі судового рішення, колегія суддів зважила на наступне.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У справі, що переглядається встановлено, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору був погоджений до 05 липня 2022року, але незважаючи на наведене, банківська установа продовжувала здійснювати нарахування заборгованості, зокрема процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування, що суперечить вимогам діючого законодавства та умовам договору від 25 червня 2020року.

Згідно виписки по рахунку за період з 11 червня по 10 липня 2022року заборгованість ОСОБА_1 за договором становила 15 001,25грн., з яких 13 751,42грн. заборгованість за кредитом та 1 249,83грн. заборгованість по процентах, які підлягають стягненню з відповідача. У задоволенні позовних вимог про стягнення боргу в розмірі 15981,97грн., обрахованого поза межами строку дії кредитного договору, слід відмовити. Проте така відмова не позбавляє кредитора права звернутися за захистом своїх інтересів в порядку, передбаченому частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої, частини другої статті 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2025року, шляхом зменшення стягнутого зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» розміру заборгованості за кредитним договором з 30 983,22грн. до 15001,25грн.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами частини першої, другої наведеної норми права судовий збір та інші судові витрати покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що за наслідками розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (48%), то перерозподілу підлягають судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем та відповідачем судового збору в судах першої та апеляційної інстанціях.

Згідно платіжної інструкції від 08 квітня 2025року ТОВ «ФК «Суперіум» в суді першої інстанції сплачений судовий збір у розмірі 2422,40грн., а ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги 2906,88грн., що підтверджено квитанцією від 03 жовтня 2025року.

Отже, на відшкодування витрат зі сплати судового збору на користь ТОВ «ФК «Суперіум» підлягає 1162,75грн. (2422,40 х 48%), а на користь ОСОБА_1 1511,57грн. (2906,88 х 52%). Ураховуючи положення частини десятої статті 141 ЦПК України, стягненню з «ФК «Суперіум» на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 348,82грн. (1511,57 1162,75).

Матеріали справи свідчать, що 03 червня2025року між ОСОБА_1 та адвокатом Мороз Людмилою Святославівною укладено договір про надання правової допомоги.

За умовами цього договору адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу щодо здійснення представництва і захисту прав та інтересів клієнта в усіх без виключення органах власті, у тому числі, в судах всіх інстанцій.

Згідно пункту 2.3.1 договору клієнт зобов`язався сплатити адвокату гонорар в розмірі та строк, погоджені між ними. При визначенні розміру гонорару враховується витрачений адвокатом час, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Гонорар визначається за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою (пункти 4.1, 4.2 договору).

Згідно додатку №1 до договору від 03 червня 2025року сторони погодили, що вартість послуг (гонорар) адвоката за надання правової допомоги у справі №766/5446/25 складає 4000,00грн., які сплачено ОСОБА_1 відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №12 від 03 червня 2025року.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ураховуючи погоджений між ОСОБА_1 та адвокатом Мороз Л.С. фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 4000,00грн., то в порядку перерозподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із частковим задоволення позовних вимог, стягненню з ТОВ «ФК «Суперіум» на користь ОСОБА_1 підлягають зазначені витрати в розмірі 2080,00грн. (4000,00 х 52%).

З огляду на викладене стягненню на користь відповідача підлягають судові витрати в загальному розмірі 2428,82грн. (2080,00 + 348,82).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2025 року, змінити, зменшивши розмір стягнутої зі ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості за кредитним договором №0 від 25 червня 2020 року з 30 983,22грн. до 15 001,25грн.

Рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40грн. скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 2428,82грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

С.В. Радченко