РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі позивач), діючи через свого представника Тараненка А.І., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №856601047 від 30 жовтня 2021 року в розмірі 41 900 грн 16 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір №856601047 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10 700 грн 00 коп. на банківську картку, яку відповідач вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу.

Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що згідно умов Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача.

При цьому зазначає, що укладання договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з позичальником не може ставити під сумнів відступлення прав вимоги за таким договором факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. При цьому, право вимоги по Кредитному договору було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 4 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є дійсним, відповідно до законодавства містить вимоги конкретного змісту щодо відступлення прав вимоги до боржників, що визначаються на момент переходу цих прав, в порядку передбаченому договором факторингу, в тому числі вимог, прав і обов`язків сторін, які виникнуть після укладення цього договору. Сторонами досягнуто згоди щодо предмета договору факторингу.

Отже сторони погодили, що за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року первісний кредитор має право після підписання Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (на підставі окремих Реєстрів прав вимоги) передавати (відступати) ТОВ «Таліон Плюс» свої права вимоги до позичальників, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язаний набувати такі права вимоги.

Таким чином, умови зазначеного договору факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договору факторингу. Такі умови договору факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.

Крім того, додатковими угодами до договору факторингу, строк дії договору факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного Реєстру права вимоги, а не з дати укладення Договору факторингу. Витяг з Реєстру прав вимоги про передачу права вимоги, додається до позовної заяви, та є належним доказом щодо ланцюга відступлень права вимоги по Кредитному договору до позивача.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01.

Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначеного у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41 900 грн 16 коп.

З огляду на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №856601047 від 30 жовтня 2021 року становить 41 900 грн 16 коп., яка складається з: 10 700 грн 00 коп. заборгованості по тілу кредиту; 31 200 грн 16 коп. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, і яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

10 жовтня 2025 року представником відповідача Кузьменюк-Волошиною Н.М. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказує, що Договір факторингу № 28/1118-01 було укладено 28 листопада 2018 року, а Кредитний договір з ОСОБА_1 був укладений 30 жовтня 2021 року, тобто майже через 3 роки після укладення Договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за Договором факторингу права вимоги є похідним від Кредитного договору, а отже він не може бути укладеним раніше Кредитного договору, за яким переходить право вимоги. На момент укладення Договору факторингу строк виконання за Кредитним договором ще не настав.

Витяг з Реєстру прав вимоги №165, в якому зазначено відповідача, датується 21 грудня 2021 року, тобто майже через три роки після укладення Договору факторингу. При цьому, даний витяг з Реєстру прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року не можна визнати належним доказом зважаючи на те, що у цьому витязі зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нарахована заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору.

Також відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

Посилання позивача на продовження строку дії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додатковими угодами не спростовує необхідності чіткого визначення предмета договору на момент його укладення, адже правочин є чинним лише за умови визначеності його істотних умов, а предмет договору факторингу має бути конкретно визначений. Укладені додаткові угоди між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» лише продовжили строк дії Договору факторингу, який було укладено 28 листопада 2018 року, при цьому, обсяг прав та обов`язків сторін по Договору факторингу ними не змінений, по своїй суті додаткові угоди не є новими договорами факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази оплати за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а наданий Акт звірки від 31 грудня 2021 року в силу закону не є належним доказом, який підтверджує проведення платежу з оплати за Договором факторингу через банківську систему.

Позивач не довів порушення його прав з боку відповідача та наявності права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №856601047 від 30 жовтня 2021 року, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли, а тому ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Також у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за Договором факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року та за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року.

Крім того, в Кредитному договорі сторонами було погоджено строк кредитування 17 днів, а саме до 16 листопада 2021 року. З поданого позивачем розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитними коштами нараховані поза межами 17-денного строку кредитування, який визначений в п. 1.7 Кредитного договору, та щодо продовження якого матеріали справи доказів не містять. Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, вимога кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом за хронологічний період, який виходить за межі строку кредитування, не узгоджується із нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, тому і не дає підстав для висновку про порушене право як первісного, так і нового кредитора в цій частині заявлених вимог.

14 жовтня 2025 року представник позивача Поляков О.В. подав відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі.

У відповіді на відзив вказав, що відповідач не заперечувала, що на дату закінчення 17-денного строку кредиту і на цей час вона не сплатила заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених Договором (автопролонгація на 90 календарних днів). Підписавши Договір відповідач погодилася на укладення Договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів.

Також, звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 на виконання умов Договору здійснювала часткові платежі у загальному розмірі 780 грн 00 коп.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за Договором про надання кредиту.

21 грудня 2021 року право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно Договору факторингу № 28/1118-01, згідно витягу з Реєстру прав вимоги №165 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за неправомірне користування грошовими коштами продовжились за процентною ставкою у розмірі 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів до 13 лютого 2022 року включно, тобто нарахування відбувались після закінчення Дисконтного періоду 89 днів, що відповідає умовам Договору погоджених сторонами. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось.

Отже, нарахування процентів здійснюється на підставі положень Договору, відповідач до укладення вищезазначеного Договору, була належним чином ознайомлена з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків.

Щодо переходу права вимоги вказує, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до положень вказаного Договору передача права вимоги здійснюється не за самим Договором факторингу, а в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог. Тобто, Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до ОСОБА_1 . Реєстр відступлення прав за Кредитним договором, укладеним із відповідачем, підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 21 грудня 2021 року, тобто у межах продовженого строку дії Договору факторингу від 28 листопада 2018 року і через два місяці після укладення Кредитного договору. Зазначений Реєстр прав вимог містить вичерпну індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього Кредитного договору до Реєстру, право вимоги вже існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує сторона відповідача.

Для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зі сторони ТОВ «Таліон Плюс» згідно Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року, до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року доданий Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги.

Подані договори факторингу, витяги з реєстру прав вимоги та Акт прийому-передачі Реєстру Боржників самі по собі є достатніми для підтвердження заявлених вимог. Акт звірки, у свою чергу, виконує допоміжну функцію та додатково підтверджує сплату суми фінансування фактором клієнту, що свідчить про послідовність та узгодженість правової позиції позивача.

Щодо неповідомлення відповідача про зміну кредитора вказує, що факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань. Також, відповідач у жодному разі не спростовує факт отримання кредиту та наявності зобов`язання щодо його сплати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. В позовній заяві представник позивача Тараненко А.І. просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач та її представник Кузьменюк-Волошина Н.М. також в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судового засідання. 11 грудня 2025 року представник відповідача Кузьменюк-Волошина Н.М. подала заяву, в якій просила судове засідання провести без її та відповідача участі.

Разом з позовною заявою представником позивача Тараненком А.І. подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2025 року задоволено.

10 жовтня 2025 року у відзиві на позовну заяву представником відповідача Кузьменюк-Волошиною Н.М. заявлено клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2025 року задоволено.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №856601047.

Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до п. 1.2. Договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.

Відповідно до п. 1.3. Договору кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 10 700 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 16 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 1.7. Договору кредитна лінія надається строком на 17 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме до 16 листопада 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.

Відповідно до п. 1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідно до п. 1.9. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.

Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.

Відповідно до п. 1.10.-1.13. Договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі, якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.

Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 та 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Згідно п. 2.1.1.5 Договору кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі.

30 жовтня 2021 року відповідачем також подана Заявка на отримання грошових коштів в кредит, де вказані її дані, зокрема фінансовий номер телефону, електронна адреса, дата народження, паспортні дані, РНОКПП, адреса реєстрації та проживання, а також номер картки НОМЕР_1 . Відповідно до вказаної Заявки на отримання грошових коштів в кредит сума кредиту становила 10 700 грн 00 коп., а строк кредиту - 17 днів.

Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сума кредиту становила 10 700 грн 00 коп., строк кредитування - 17 днів. При цьому, акцепт оферти відповідачем (підписання договору одноразовим ідентифікатором) здійснено 30 жовтня 2021 року о 22:36:13 за номером телефону НОМЕР_2 .

З копії платіжного доручення №fb9335df-аd51-4сее-а659-2а127936ае75 від 30 жовтня 2021 року слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача Гонтар М.І. на картковий рахунок НОМЕР_1 кошти згідно договору №856601047 від 30 жовтня 2021 року в сумі 10 700 грн 00 коп., що також підтверджено і Довідкою №856601047/23052025/Є від 23 травня 2025 року, виданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Окрім того, згідно відповіді, наданої АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-6945 від 04 липня 2025 року на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2025 року про витребування доказів, картка №251594 емітована на ім`я ОСОБА_1 . І відповідно до руху коштів (виписки) по картці №251594 30 жовтня 2021 року на картку здійснено переказ коштів в сумі 10 700 грн 00 коп.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі на дату підписання сторонами такого реєстру прав вимоги (п. 2.1. та п. 4.1. Договору).

28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, була укладена Додаткова угода №19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, була укладена Додаткова угода №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої текст Договору викладено у новій редакції та строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Згідно п. 5.3.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, була укладена Додаткова угода №27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року.

31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, була укладена Додаткова угода №31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року.

31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, була укладена Додаткова угода №32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року.

Згідно Реєстру прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

Згідно Акта звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2021 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підтверджують, що станом на 31 грудня 2021 року фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як фактором, був укладений Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 2.1. та п. 4.1. Договору).

Згідно Реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

Згідно платіжної інструкції №4939 від 31 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року та Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року.

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як клієнтом, та позивачем, як фактором, був укладений Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1. та п. 1.2. Договору).

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем підписаний та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року.

Згідно Реєстру боржників від 29 травня 2025 року до Договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

Згідно платіжних інструкцій №243 від 04 червня 2025 року, №245 від 04 червня 2025 року, №246 від 05 червня 2025 року, №247 від 05 червня 2025 року, №248 від 06 червня 2025 року позивач здійснив оплату фінансування за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року.

Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №856601047 від 30 жовтня 2021 року, складеному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на дату продажу 21 грудня 2021 року, станом на 21 грудня 2021 року заборгованість відповідача складала 24 681 грн 72 коп., з яких: 10 700 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 13 981 грн 72 коп. заборгованість за процентами.

Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №856601047 від 30 жовтня 2021 року, складеному ТОВ «Таліон Плюс», з 21 грудня 2021 року по 30 жовтня 2023 року заборгованість відповідача складала 41 900 грн 16 коп., з яких: 10 700 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 31 200 грн 16 коп. заборгованість за процентами.

Як слідує з виписки з особового рахунку за Кредитним договором №856601047 від 30 жовтня 2021 року, складеної позивачем, з 29 травня 2025 року по 05 червня 2025 року заборгованість відповідача складала 41 900 грн 16 коп., з яких: 10 700 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 31 200 грн 16 коп. заборгованість за процентами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 30 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №856601047. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 41 900 грн 16 коп., з яких: 10 700 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 31 200 грн 16 коп. сума заборгованості за відсотками.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

За таких обставин, оскільки позивач уклавши 29 травня 2025 року з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Договір факторингу №29/05/25-Е набув права грошової вимоги до відповідача по Договору кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному Договору.

Проте суд не може погодитись з нарахованим розміром заборгованості за відсотками, оскільки за цим правочином здійснювалося нарахування процентів поза межами узгодженого строку кредитування.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як зазначалося в пунктах 1.3, 1.7 Договору, Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 30 жовтня 2021 року, Довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» при оформленні кредиту, строк кредитування становив 17 днів, тобто до 16 листопада 2021 року.

Так, у пункті 1.8 Договору сторони погодили, що встановлений у п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду.

Проте докази виконання ОСОБА_1 умов п. 1.8 Договору у матеріалах справи відсутні, а, отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним 17 днів.

Як видно зі змісту пп. 1.9.3. п. 1.9 Договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Отже, встановлені у справі фактичні обставини вказують на те, що у відповідача виникло зобов`язання зі сплати процентів за Договором у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, та яке згідно з пп. 1.14.2. п. 1.14 договору складає 3 601 грн 62 коп.

За цими ж умовами Договору загальна вартість кредиту становила 14 301 грн 62 коп., а з урахуванням часткового погашення 23 листопада 2021 року, 27 листопада 2021 та 05 грудня 2021 року 780 грн 00 коп. (620 грн 00 коп. + 155 грн 00 коп. + 5 грн 00 коп.) відсотків до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає 13 521 грн 62 коп. (14 301 грн 62 коп. 780 грн 00 коп.), з яких 10 700 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 821 грн 62 коп. сума заборгованості за відсотками.

Подальше, поза строком кредитування нарахування TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» процентів за користування відповідачем кредитними коштами за Договором не ґрунтувалося на законних підставах.

Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначав, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відсутність позову про визнання кредитного договору неукладеного як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За цих обставин при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, двозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко визначеним строком кредитування.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Доводи представника відповідача Кузьменюк-Волошиної Н.М. про те, що у справі відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» позивачем подано копію Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з відповідними додатками, копії Додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023 року, витяг з Реєстру прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року, який підписаний обома сторонами договору та скріплений їхніми печатками. А згідно п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Крім того, позивачем подано Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2021 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підтверджують, що станом на 31 грудня 2021 року фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром прав вимоги №165 від 21 грудня 2021 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Відтак, з огляду на надані докази до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

Наступне відступлення фактором право грошової вимоги були передбачено п. 5.3.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» позивачем подано копію Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року з відповідними додатками, витяг з Реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року, який підписаний обома сторонами договору та скріплений їхніми печатками. А згідно п. 4.1 Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. Крім того, позивачем подано платіжну інструкцію №4939 від 31 жовтня 2023 року, відповідно до якої ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року та Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року. Відтак, з огляду на надані докази до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

Наступне відступлення фактором право грошової вимоги були передбачено п. 5.3.3 Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року.

На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача позивачем подано копію Договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року з відповідними додатками, Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 29 травня 2025 року, який підписаний обома сторонами договору та скріплений їхніми печатками, витяг з Реєстру боржників від 29 травня 2025 року. А згідно п. 1.2 Договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Крім того, позивачем подано платіжні інструкції №243 від 04 червня 2025 року, №245 від 04 червня 2025 року, №246 від 05 червня 2025 року, №247 від 05 червня 2025 року, №248 від 06 червня 2025 року, відповідно до яких позивач здійснив оплату фінансування за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року. Відтак, з огляду на надані докази до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року.

Також, суд зауважує, що частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п.п. 1.1.3. та п.п. 1.1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», сторони домовились, що термін «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, а «борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п.п. 1.1.3. та п.п. 1.1.4. Додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони домовились, що термін «право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, а «борг» - означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимоги), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами.

Також, суд зауважує, що з огляду на те, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було пролонговано на підставі додаткових угод до нього №19, 26, 27, 31 та 32 до 31 грудня 2024 року, тому на день укладення кредитного договору Договір факторингу був чинний і така обставина не може спонукати до висновку про недійсність передачі прав вимоги.

За таких обставин, позивачем доведено та підтверджено належними доказами факт відступлення права грошової вимоги за укладеним 30 жовтня 2021 року Договором кредитної лінії №856601047 до позивача.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке.

Згідно частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 781 грн 73 коп. (13 521 грн 62 коп. х 2 422 грн 40 коп./41 900 грн 16 коп.).

Вирішуючи питання щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги підтверджені позивачем належними доказами, а саме Договором про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, Додатковою угодою №2 від 30 травня 2025 року до даного Договору, Актом прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року, з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 258 грн 97 коп. (13 521 грн 62 коп. х 7 000 грн 00 коп./41 900 грн 16 коп.).

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у загальному розмірі 3 040 грн 70 коп.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за Договором кредитної лінії №856601047 від 30 жовтня 2021 року в розмірі 13 521 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять одна) грн 62 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати у розмірі 3 040 (три тисячі сорок) грн 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13, м. Київ, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Суддя О.О. Першко