РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4491/25

провадження у справі № 2/0285/2062/25

12 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі : позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Коростишівської міської ради Житомирської області як орган опіки та піклування, представник ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Коростишівської міської ради Житомирської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

14.08.2025 позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з нього судові витрати.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб 29.03.2022 було розірвано рішенням суду.

Ще до припинення шлюбу відповідач перестав цікавитися дитиною, її матеріальним та духовним станом, не підтримував її матеріально. З 16.06.2022 з відповідача у примусовому порядку стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 . Аліменти відповідач не сплачує. Станом на 16.07.2025 заборгованість по аліментах становить 70 640,00 грн. Вироком суду від 02.01.2024 відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

З 2021 року відповідач не проживає з дочкою, не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні. Дитина перебуває на її повному утриманні та забезпеченні. Відповідач також не приймає участі у забезпеченні дитини належним рівнем освіти, не цікавиться її навчанням, її успіхами, інтересами, вподобаннями, здібностями, захопленнями. Таке ставлення батька до дитини негативно впливає на її психологічний розвиток як необхідну складову виховання.

Відповідач не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Усі медичні огляди проводяться лише за її участі як матері.

Вказує, що не здійснює перешкод у спілкуванні дитини з батьком, однак останній не намагається навіть зв`язатися з дитиною по телефону, побачитися з нею

Бездіяльність відповідача вона розцінює як ухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків, тому звернулася до суду з даним позовом.

18.08.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, даний позов прийнято судом до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

22.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, які просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надходило до суду.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не прибув, у матеріалах справи наявна письмова заява про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про народження встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з реєстрацією шлюбу 15.08.2025 позивач змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

За рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.03.2022 шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.12.2022 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з 16.06.2022 і до повноліття дитини.

Станом на 16.07.2025 у зв`язку з несплатою аліментів за відповідачем рахується заборгованість у сумі 70 640,00 грн

02.01.2024 вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_2 засуджено до покарання у виді громадським робіт на строк 100 годин за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини ( аліментів ( ч. 1 ст. 164 ККУ).

Неповнолітня дитина ОСОБА_5 проживає з матір`ю.

Відповідно до акту обстеження по факту проживання особи від 20.06.2025 позивач проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 та разом виховують двох неповнолітніх дітей, одна з яких ОСОБА_5 . Зі слів заявниці та присутніх сусідів колишній чоловік ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_5 , з дитиною не спілкується, участі у її вихованні не приймає та матеріально не допомагає.

Відповідно до довідки Стрижівського закладу дошкільної освіти Коростишівської міської ради Житомирської області від 10.06.2025 дочка ОСОБА_5 відвідує даний заклад з 01.09.2023. Під час відвідування дитиною закладу батько ОСОБА_2 контакту із закладом не підтримував: жодного разу не приводив і не забирав дитину, не цікавився її справами та успіхами, не брав участі у вихованні дитини, не з`являвся на батьківські збори. Усі сімейні та побутові проблеми постійно вирішує мати дівчинки.

Відповідно до копії Довідки КНП «ЦПМСД « Коростишівської міської ради від 27.06.2025 за медичною допомогою в поліклініку зверталася виключно мама з дитиною ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 11.11.2025 було затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 .

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону № 2402-III).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в справі № 455/307/22 та інших.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

У справі від 30 червня 2020 року (заява № 70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18 та ін.

Особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 01 серпня 2024 року в справі № 366/52/21, від 07 березня 2024 року в справі № 947/7448/22, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18, від 06 жовтня 2021 року в справі № 320/5094/19).

Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини(постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23).

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 15 листопада 2023 року в справі № 932/2483/21, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 07 лютого 2022 року в справі № 759/3554/20, від 26 липня 2021 року в справі № 638/15336/18).

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

У матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Коростишівської міської ради, складений за місцем проживання дитини. Надаючи оцінку даному висновку, суд констатує, що такий висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, оскільки не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, а також переконливих доводів щодо доцільності позбавлення батьківських прав, якими він керувався під час прийняття рішення.

Зазначений висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку батька загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, а тому врахуванню не підлягає. Висновок не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини та необхідності в такий спосіб захисту її прав

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

За таких обставин позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики ЄСПЛ.

З огляду на встановлені судом обставини та наявні у справі докази, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині їх прав на спілкування з батьком та збереження зв`язків з ним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що є крайнім (винятковим) заходом впливу, тому відмовляє у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте встановлені судом обставини справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на відповідний орган опіки та піклування за місцем проживання дитини контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Суд звертає увагу, що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав .

У зв`язку з відмовою у задоволені позову, судові витрати покладаються на позивача, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Коростишівської міської ради Житомирської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на Виконавчий комітет Коростишівської міської ради Житомирської області як орган опіки та піклування .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_1 ) ,

відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Коростишівська міська рада Житомирського району Житомирської області ( , місце знаходження - вул. Дарбіняна, буд. 11, м. Коростишів, Житомирська область).

Дата складення повного судового рішення 12.12.2025.

Суддя А.В.Михайловська