ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1125/25
05 грудня 2025 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Куценка О.О., за участю секретаря судового засідання Двібородчин І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року представник позивача адвокат Столітній М.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.
В обґрунтування позову зазначено, що 29.06.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір № 1687736 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні в сумі 5 100,00 грн, а споживач одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідач належним чином кредитне зобов`язання не виконав, у строки, передбачені договором, кредит та проценти не повернув, що призвело до утворення заборгованості.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором № 1687736, 24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (клієнт, первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор, новий кредитор) укладено договір факторингу № 24122024, згідно з яким первісний кредитор відступив, а позивач набув за плату право грошової вимоги до низки боржників, у тому числі до відповідача за вказаним кредитним договором.
Після набуття позивачем прав кредитора за договором, у межах строку кредитування, визначеного п. 1.4 договору (до 24.06.2025 року), ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,5 % на день за період з 25.12.2024 року по 24.06.2025 року (182 календарних дні) у сумі 13 923,00 грн (5 100,00 грн ? 1,5 % ? 182 дні).
Таким чином, за розрахунком позивача, загальна сума заборгованості відповідача за договором № 1687736 станом на день подання позову становить 32 640,00 грн, з яких: 5 100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 13 617,00 грн проценти, нараховані первісним кредитором у межах строку кредитування; 13 923,00 грн проценти, нараховані позивачем як новим кредитором за 182 календарних дні у межах строку кредитування.
Також, позивач також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, посилаючись на договір про надання правничої допомоги, заявку на виконання доручення, рахунок та акт приймання-передачі виконаних робіт.
Крім того, у прохальній частині позову позивач просить, в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, вказати органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, про необхідність нарахування інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України на суму основного боргу, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до моменту фактичного виконання рішення, із зазначенням відповідних формул.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання судової повістки-повідомлення за адресою реєстрації, яку було повернуто поштою через відсутність адресата за вказаною адресою. В судове засідання відповідач будь-яких клопотань щодо відкладення судового засідання, а також відзив на позовну заяву не подавав.
З огляду на ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи відсутність відзиву та заперечень, а також позицію позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 29.06.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір № 1687736 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні в сумі 5 100,00 грн, а споживач одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з п. 1.4 договору строк кредиту становить 360 днів з 29.06.2024 року по 24.06.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 8 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом визначена п. 1.5.1 договору та становить 1,5 % на день, знижена ставка 1,425 % на день за умов, визначених п. 1.5.2 договору.
Кредитні кошти у сумі 5 100,00 грн були перераховані на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК», що підтверджується наданим позивачем листом ТОВ «ПЕЙТЕК» та іншими письмовими доказами.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором № 1687736, 24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (клієнт, первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор, новий кредитор) укладено договір факторингу № 24122024, згідно з яким первісний кредитор відступив, а позивач набув за плату право грошової вимоги до низки боржників, у тому числі до відповідача за вказаним кредитним договором.
Витяг з реєстру боржників до договору факторингу, копія договору факторингу, платіжні документи, що підтверджують оплату за договором факторингу, та повідомлення боржника про відступлення права вимоги долучені до матеріалів справи.
Після набуття позивачем прав кредитора за договором, у межах строку кредитування, визначеного п. 1.4 договору (до 24.06.2025 року), ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,5 % на день за період з 25.12.2024 року по 24.06.2025 року (182 календарних дні) у сумі 13 923,00 грн (5 100,00 грн ? 1,5 % ? 182 дні).
Правова оцінка встановлених обставин
Згідно з частинами першою, другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладення договорів у електронній формі визначено Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 11 цього Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт), вчиненої, зокрема, шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого суб`єктом електронної комерції, у спосіб, визначений його інформаційною системою.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний правочин вважається підписаним, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором алфавітно-цифровою послідовністю, яка надсилається особі засобами зв`язку (наприклад SMS-повідомлення) та приєднується до електронного повідомлення, що містить волевиявлення особи. Такий електронний договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З наданого позивачем кредитного договору № 1687736 від 29.06.2024 року, паспорта споживчого кредиту, Правил надання коштів у позику, а також технічних даних укладення договору вбачається, що договір укладено в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця «SlonCredit», а його підписання відповідачем здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора «X987».
Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідні дії вчинені без волі відповідача, що його ідентифікаційні дані чи реквізити платіжної картки були використані третіми особами без його відома, до суду не подано. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, не спростував наданих позивачем доказів.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений строк; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Матеріали справи підтверджують факт надання відповідачеві кредитних коштів у сумі 5 100,00 грн на банківську картку, реквізити якої були ним зазначені при укладенні договору, що відповідає вимогам Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.11.2021 № 113 (щодо відображення номера платіжної картки у форматі «6 знаків 4 знаки»).
За таких обставин суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем кредитного договору № 1687736, отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання ним своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, а також розмір заборгованості відповідача за договором № 1687736 у сумі 32 640,00 грн,
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, виконання зобов`язання первісному кредитору вважається належним.
Відповідно до статей 1077, 1078, 1080, 1082 ЦК України за договором факторингу фактор набуває право грошової вимоги до боржника; незалежно від домовленостей між клієнтом і боржником щодо заборони відступлення права вимоги договір факторингу є дійсним; боржник зобов`язаний виконати грошову вимогу фактору за умови одержання повідомлення про відступлення права вимоги та має право вимагати підтвердження такого відступлення.
З матеріалів справи (договір факторингу № 24122024, витяг з реєстру боржників, платіжні документи, повідомлення боржника) вбачається, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 1687736, а відповідача належним чином повідомлено про зміну кредитора через особистий кабінет та інші засоби зв`язку, зазначені ним при укладенні договору.
Відповідач не заперечив факту відступлення права вимоги, не послався на те, що сплачував заборгованість первісному кредитору після укладення договору факторингу, доказів наявності спірності чи недійсності договору факторингу до суду не подано.
За таких умов суд вважає, що позивач набув статусу належного кредитора у спірних правовідносинах та має право вимагати виконання відповідачем грошового зобов`язання в повному обсязі, в якому воно існувало на момент відступлення права вимоги, а також нарахування процентів у межах строку кредитування.
За таких обставин заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості за договором № 1687736 про надання споживчого кредиту від 29.06.2024, у розмірі 32 640,00 грн з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5100,00 грн ; сума нарахованих процентів первісним кредитором 13 617,00 грн; сума нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» процентів за 182 календарних дні 13 923,00 грн. є законними, належним чином обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи клопотання ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про надання, в порядку частин десятої, одинадцятої ст. 265 ЦПК України, вказівки органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту його виконання в частині стягнутої суми заборгованості, суд виходить з такого.
За ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, і може бути оскаржена в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Нараховані з 24.02.2022 неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення виконання грошових зобов`язань підлягають списанню кредитодавцем.
Указаним Законом № 2120-ІХ також доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 6-? аналогічного змісту щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період дії воєнного стану.
Беручи до уваги, що спірні правовідносини виникли та прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором споживчого кредиту мало місце саме в період дії в Україні воєнного стану, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця інфляційних втрат та 3 % річних за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання.
За таких обставин на стягнуту із відповідача суму боргу не можуть бути нараховані інфляційні втрати та 3 % річних у значенні ч. 10 ст. 265 ЦПК України, а тому у задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про надання вказівки органу примусового виконання рішення щодо нарахування інфляційних втрат і 3 % річних слід відмовити.
На підставі ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що позов подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн (3028,00 грн ? 0,8).
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи є їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, усі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи та витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Позивачем заявлено та документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (договір про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, заявка на виконання доручення, рахунок, акт приймання-передачі виконаних робіт). Суд враховує висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, про те, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи за наявності заперечень іншої сторони.
Разом з тим суд зазначає, що при вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу при ухваленні заочного рішення відповідач фактично позбавлений можливості подати заперечення щодо розміру таких витрат та обґрунтувати недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. За таких обставин принцип диспозитивності та змагальності нівелюється спеціальними положеннями цивільного процесуального законодавства про заочний розгляд справи, а тому суд, діючи в межах своїх дискреційних повноважень, може самостійно оцінити співмірність понесених витрат на правничу допомогу.
Суд бере до уваги, що представником позивача було підготовлено та подано позовну заяву з додатками та розрахунком заборгованості, однак у ході розгляду справи не заявлялися додаткові клопотання, не здійснювалася участь у судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції, не вчинялися інші процесуальні дії, які б свідчили про значний обсяг витраченого адвокатом часу або особливу складність справи. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн і стягнути з відповідача на користь позивача саме цю суму.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213, 89, 137, 141, 259, 263265, 280 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 1687736 про надання споживчого кредиту від 29.06.2024, яка станом на 24.06.2025 складає 32 640,00 грн (тридцять дві тисячі шістсот сорок гривень 00 копійок), з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5100,00 грн (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок);сума нарахованих процентів первісним кредитором 13 617,00 грн (тринадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень 00 копійок);сума нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» процентів за 182 календарних дні 13 923,00 грн (тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок).
У задоволенні решти позову відмовити.
Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2025 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя :