У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2025 Справа №2-9497/10 Провадження №6/607/250/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» про заміну сторони у виконавчих листах у цивільній справі № 2-9497/10, -

ВСТАНОВИВ :

18.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (; 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 15) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (; 61003, м. Харків, пров. Подільський, буд. 15, кв. 15) у виконавчих листах виданих в межах цивільної справи № 2-9497/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «НАДРА» (м. Київ, вул. Артема, 15, МФО 315137, ) заборгованість у розмірі 60368,98 доларів США, що в еквіваленті становить 477409,97 гривень та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2010 у справі № 2-9497/10 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «НАДРА» (м. Київ, вул. Артема, 15, МФО 315137, ) заборгованість у розмірі 60368,98 доларів США, що в еквіваленті становить 477409,97 гривень та судові витрати.

04.08.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_2, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 26/2007-МКМ від 12.11.2007 та договором поруки б/н від 12.11.2007, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

20.08.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 26/2007-МКМ від 12.11.2007 та договором поруки б/н від 12.11.2007, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Відтак, вказані вище обставини і стали підставою звернення ТОВ «Фінанс Проперті Групп» до суду із заявою про заміну стягувача.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду заяви були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви, згідно вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, доходить переконання, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2010 у справі № 2-9497/10 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «НАДРА» (м. Київ, вул. Артема, 15, МФО 315137, ) заборгованість у розмірі 60368,98 доларів США, що в еквіваленті становить 477409,97 гривень та судові витрати.

04.08.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_2, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 26/2007-МКМ від 12.11.2007 та договором поруки б/н від 12.11.2007, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

20.08.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 26/2007-МКМ від 12.11.2007 та договором поруки б/н від 12.11.2007, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2012 у задоволенні заяви ПАТ КБ «Надра» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено. Ухвала суду мотивована тим, що виконавчий документ по даній справі не видавався, тому неможливо поновити строк на його пред`явлення.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбаченестаттею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особиу зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно достатті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Велика Палата Верховного Суду, відповідно до пунктів 127-130 постанови від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21, висловила наступну правову позицію:

«Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим (п. 127).

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі (п. 128).

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (п. 129).

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (п. 130)».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606XIV (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, видачі виконавчого листа та на момент відкриття виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 220/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплинув на час набрання ним чинності.

Статтею 12 Закону України №1404VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання представником ВАТ КБ «Надра» виконавчих листів.

В автоматизованій системі виконавчих проваджень, яка перебуває у загальному доступі, відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження, у яких боржниками є ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 , а стягувачем ПАТ «КБ «Надра» чи ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Разом з тим, рішення Тернопільським міськрайонним судом було постановлене 13.12.2010 та не оскаржувалося, тобто набув чинності коли був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який встановлював строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання один рік. Станом на момент набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404VIII «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчих листів № 2-9497/10 сплинув.

Виходячи з викладених обставин, та з урахуванням правових висновків Великої Палати ВС, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, без вирішення питання поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах визначеного законодавством порядку і підстав, замінити сторону у виконавчому листі неможливо.

Тому разом із заявою щодо правонаступництва, заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

Водночас, заявник ТОВ «Фінанс Проперті Групп» у поданій заяві не просить поновити строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що строк пред`явлення виконавчих листів у цивільній справі № 2-9497/10 до виконання закінчився, а заявник не просить поновити такий строк, та з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року №2-7763/10, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» про заміну сторони у виконавчих листах у цивільній справі № 2-9497/10 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02.12.2025.

Головуючий суддя В. М. Позняк