ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

"10" грудня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року представник позивача адвокат Пінчук Юрій Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року матеріали цивільної справи № 753/18624/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів передано до Малинського районного суду Житомирської області за підсудністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року скасовано ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09 грудня 2025 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає, що позовна заява належить до територіальної юрисдикції іншого суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас статтею 28 ЦПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача.

Так, ч. 5 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19 зазначила, що активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачу надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

При цьому суд не має права обмежувати вибір позивача (заявника) для розгляду справи у конкретному суді.

Верховний Суд в своїх постановах (зокрема, в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19) виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 202/24279/13-ц).

Суд встановив, що зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , а місцем проживання відповідача - АДРЕСА_2 , що не належить до територіальної підсудності Дарницького районного суду м. Києва. Однак, як слідує зі змісту позовної заяви, позивач пред`явив вимоги про захист прав споживачів і у позові визначив, що бажає пред`явити позов за своїм місцем проживання (реєстрації) відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Київський апеляційний суд постановою від 19 листопада 2025 року скасував ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року про передачу справи за підсудністю до Малинського районного суду Житомирської області та виснував, що суд першої інстанції мав би передати справу для розгляду за територіальною юрисдикцією до Подільського районного суду м. Києва. Зі змісту цієї постанови також вбачається, що позивач просив передати справу за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва за місце його зареєстрованого місця проживання.

Враховуючи, вищевикладене справа підлягає передачі за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. 27, 31, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи № 753/18624/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів передати до Подільського районного суду міста Києва за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Олександр ЯКУСИК