Справа № 948/472/24
Номер провадження 2/948/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Ткач Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представників третьої особи Бучавої А.С.,Шмиголь Т.О.,

психолога ОСОБА_5 ,

неповнолітньої дитини,

в інтересах якої заявлено позов ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Карлівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю,

відповідно до ч.1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 01.12.2025 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення,

у с т а н о в и в :

у червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26.06.2013р.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.06.2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-8 т.1).

Позов мотивований тим, що за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 26.06.2013 р. шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої за рішенням вищевказаного суду від 26.06.2013 р. з позивача присуджено стягнення аліментів на користь відповідачки в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення донькою повноліття, починаючи з 05.06.2013 року, на підставі якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача за первісним позовом на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки.

Позивач стверджує, що неповнолітня донька ОСОБА_6 постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні, забезпеченні та вихованні, тоді як відповідачка за первісним позовом, яка є її матір`ю, тривалий час не проживає на території України, не виконує батьківські обов`язки щодо виховання, утримання та забезпечення дитини. Позивач у зв`язку з тим, що донька проживає з ним та перебуває на його утриманні, припинив сплачувати аліменти, оскільки належним чином виконував та виконує свої обов`язки та вважає, що змінилися обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. За вказаних обставин позивач вважає, що обов`язок відповідача за первісним позовом, як матері, також утримувати свою дитину.

У жовтні 20224 року відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 (а.с.146,147 т.1).

Відповідачка покликалася на те, що вона є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьком є відповідач за цим позовом. Позивачка вважає себе турботливою мамою для своєї дитини, має необхідні ресурси для найкращого забезпечення інтересів доньки.

З 06.09.2024 року донька проживає з нею за кордоном (в Чехії), наразі соціалізуєься там, зокрема проходить мовні курси, дистанційно навчається по індивідуальному плану у школі в Україні та планує залишатися з нею та стати студенткою вищого навчального закладу Чехії. Вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю повністю відповідає інтересам дитини і є найкращим вибором для неї, їм є де проживати та позивачка за зустрічним позовом має фінансові збереження для забезпечення потреб дитини.

13.05.2025 року на електрону адресу суду від представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Смоляк О.О. надійшов відзив на позов про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому представник відповідачки просив відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 , витрати відповідачки пов`язані з розглядом даної справи покласти на позивача (а.с.1-3, 38-42 т.2).

Представник відповідачки повідомив, що ОСОБА_3 позов не визнає повністю так як доводи позивача не відповідають дійсності, а інформація викладена в позові є неправдивою.

У червні 2013 року ОСОБА_3 (відповідачка за первісним позовом) розлучилася з ОСОБА_1 та переїхала разом з дитиною ОСОБА_6 на постійне місце проживання до своєї матері ОСОБА_7 в с. Селещина Полтавського району Полтавської області, де вони зареєстровані до сьогодні, у зв`язку з цим дитина була переведена до Селещинського ЗДО №4 «Пролісок», а в 2016 році пішла навчатися до ОЗЗСО Селещинський ліцей, де навчається і зараз.

Відповідачка звертає увагу на те, що після розлучення їх донька відвідувала і відвідує навчальні заклади не за місцем проживання батька, а за її зареєстрованим місцем проживання, що підтверджує місце проживання дитини з мамою і бабусею.

У 2018 році ОСОБА_3 маючи фінансові труднощі виїхала до Чехії, для влаштування на роботу та отримання заробітку та належного утримання дитини, оскільки її батько не приймав участі в її утриманні, мав заборгованість по аліментах та ніяк не допомагав фінансово.

З кінця 218 року, за згодою батьків дитина проживала на дві домівки: як у батька, у смт Машівка, так і в с. Селещина, і часто залишалася у бабусі за місцем проживання матері. В період коли ОСОБА_3 приїздила до України, то дитина весь час проживала з нею.

Відповідачка зауважила, що у позивача за первісним позовом ОСОБА_1 не було фінансової можливості в повній мірі утримувати доньку, що може підтвердити і сама дитина.

За весь період перебування ОСОБА_3 за кордоном її донька перебувала на її повному матеріальному утриманні, вона здійснювала грошові перекази своїй сестрі, мамі, а також батьку дитини ОСОБА_1 , але після того, як дитина їй поскаржилася, що батько витрачає кошти не на неї, а на інших членів своєї родини, кошти стала перераховувати сестрі або мамі. Так, з 2019 по 2024 роки її сестрі було перераховано 439 000,00 грн. Також передавала солодощі, одяг, гаджети, сплачувала кошти за поїздки на відпочинок, зокрема і за кордоном.

Крім цього, ОСОБА_3 перебуваючи за кордоном, не тільки утримувала доньку фінансово, але і постійно перебувала з нею на зв`язку, цікавилась її життям, підтримувала психологічно. Також з 2013 року по сьогоднішній день культурним розвитком, оздоровленням та освітою її дитини займалися тітка та бабуся.

Крім цього, зауважила, що дитина не постійно проживала з батьком, він не приймав участі у матеріальному забезпеченні її, а тому вважає, що він був зобов`язаний виплачувати аліменти згідно законодавства України.

За вказаних обставин вважає що доводи позивача про постійне проживання дитини з ним та його матеріальне утримання доньки не відповідають дійсності та свідчать про його спробу ухилитися від аліментних зобов`язань.

Ухвалою від 24.06.2024 суддя Кравець С.В. відкрила провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, залучила до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Карлівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та призначено підготовче засідання (а.с.53 т.1).

Ухвалою від 28.10.2024 року суд задовольнив заяву представника позивача та витребував із Державної прикордонної служби України необхідну інформацію (а.с.131 т.1).

18.11.2024 року справу прийняла до провадження суддя Косик С.М. та призначила підготовче засідання (а.с.145 т.1).

Своєю ухвалою від 19.11.2024 року суд прийняв до розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та об`єднав його до спільного розгляду з первісним позовом, також залучив до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача (позивача за зустрічним позовом), яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.173,174 т.1).

Ухвалою від 14.05.2025 року суд зобов`язав Службу у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної районної Полтавської області, як орган опіки та піклування, відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (доцільності чи недоцільності визначення місця проживання дитини), а також забезпечити участь психолога у судовому засідання, для з`ясування думки дитини сторін - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.115 т.2).

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач пояснив, що аліменти стягнуто в 2013 році, він не платив оскільки дитина завжди проживала з ним, коли ОСОБА_3 виїхала за кордон, грошей на доньку не присилала, в 2022 році, на початку війни, вислала 10 000,00 грн. ОСОБА_8 дійсно навчалася в Селещинській школі, але таке рішення було прийнято відповідачкою, яка приписала дитину до своєї матері щоб та отримувала субсидію, та оскільки бабуся дитини працювала у Селещинській школі. Він возив доньку до школи та забирав зі школи, оскільки відповідачка постійно проживає за кордоном, коштів на дитину ніколи не давала. У 2018 році дійсно звертався щодо зменшення аліментів, бо не знав що коли дитина живе з ним, не має сплачувати аліменти. Коли донька їздила з матір`ю на відпочинок, він давав кошти.

Представник позивача наполягав на задоволенні позову, покликаючись на те, що дитина постійно проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що ствердила донька сторін в судовому засіданні, натомість мати дитини коштів на доньку не надає, проживає за кордоном, використовувала працю дитини та в її присутності вживала алкоголь.

Відповідачка позов не визнала, зустрічний позов підтримала та пояснила, що у вересні 2024 року вони з ОСОБА_9 виїхали до Чехії, натомість батько повідомив що дитина зникла, вона писала в школі, що дитина буде вчитися дистанційно. ОСОБА_8 дійсно працювала в Чехії, спочатку по 2-3 години, потім по 6 годин. Також донька навчалася на мовних курсах. Ставлення в неї до дитини хороше, вона не вживає спиртне. Підтримує думку дитини та прийме її рішення.

Представник відповідачки проти задоволення первісного позову заперечував та підтримав зустрічний позов, покликався на те, що дитина з 2013 року проживала з матір`ю за місцем її реєстрації, відвідувала навчальні заклади та перебувала на утриманні матері, після того, як ОСОБА_3 виїхала за кордон, пересилала грошові кошти доньці, купляла речі та оплачувала відпочинок. Батько дитини в 2018 році подавав позов про зменшення розміру аліментів та не просив припинити стягнення коштів, не писав, що дитина живе з ним. Крім того, згідно з актом обстеження умов проживання позивача від 04.06.2024 року дохід позивача становить 9000,00 грн, що не достатньо для утримання родини останнього. Також просив врахувати що з вересня 2024 по червень 2025 дитина жила з матір`ю в Чехії.

Представник третьої особи органу опіки та піклування просила прийняти рішення в якнайкращих інтересах дитини та повідомила, що позивач ОСОБА_1 дійсно звертався до Служби із заявою про зникнення доньки, йому було порекомендовано подати відповідну заяву до поліції, в акті обстеження умов проживання позивача дохід ОСОБА_1 вказано зі слів, Служба не має повноважень перевіряти доходи батьків.

У судовому засіданні 26.06.2025 року неповнолітня донька сторін - ОСОБА_6 повідомила, що з вересня 2024 і до червня 2025 року вона перебувала в Чехії з мамою, у червні повернулася до батька в Україну і хоче проживати з батьком, з яким і проживала після розлучення батьків, з 2013 року по вересень 2024 року, в селищі Машівка. Батько був з нею в лікарні, коли вона хворіла, возив до школи, купляв їй все необхідне та влаштовував свята. Мати до 14 років не давала їй грошей, її всім забезпечував батько, потім скидала 1000 -2000 грн на місяць. Дійсно, тітка та бабуся передавали їй речі, проте казали, що мати дала небагато грошей, а тому вони купили їй речі від себе. Родичі та хрещені від матері їй гроші не передавали.

Стосунки в неї з матір`ю не склалися, в Чехії вона не навчалася, ходила деякий час на мовні курси, дистанційно в школі не вчилася, натомість працювала з 8 ранку до 8 вечора, прибирала, мила посуд, бо треба було за щось жити, а матері було байдуже як важко вона працює, гроші також спочатку віддавала матері, які мама використовувала у власних цілях, а потім вона жила за свої кошти. Також мама нецензурно висловлювалася, перешкоджала в спілкуванні з батьком, не лікувала її коли хворіла, звернулася до лікаря тільки коли їй стало гірше, а тому вона вирішила і сама повернулася до України, до батька.

Також повідомила, що вона погодилася поїхати з мамою до Чехії щоб погостювати та вони домовилися, що якщо їй там сподобається, після 9-го класу поїде вчитися до Чехії. Зараз навчається в Машівському ліцеї в 10-му класі.

Психолог повідомила, що дитина висловила власну думку, без тиску зі сторони батьків.

Судом установлено, що за рішенням Машівського суду Полтавської області від 26.06.2013 року шлюб, зареєстрований 29.08.2009р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розірвано (а.с.12-13 т.1).

Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 17.03.2010 р. (а.с.11 т.1).

20.08.2013р. начальником відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції Соколовим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39446430 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2013р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14 т.).

На адвокатський запит адвоката Ковжоги О.І. від 31.05.2024р. Службою у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Бучавою А. були обстежені умови проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано акт обстеження, з якого встановлено, що дитина ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_1 , житловий будинок газифікований, електрифікований, є водопостачання та водовідведення, в будинку сучасний ремонт та меблі, є вся необхідна побутова техніка, достатній запас продуктів харчування, для дитини облаштована власна кімната з усім необхідним, є речі відповідно віку та сезону. Умови для розвитку, виховання та утримання дитини створені належним чином. В ході обстеження з`ясовано, що за вище зазначеною адресою з дитиною проживають: батько ОСОБА_1 , мати позивача ОСОБА_12 , дружина батька ОСОБА_13 , син позивача ОСОБА_14 (а.с.15-20 т.1).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що позивач є її чоловіком та з 2017 року вони перебувають в стосунках, з того часу ОСОБА_8 живе з батьком та перебуває на його утриманні, всім необхідним дитина була забезпечена. Матері дитини вона не бачила жодного разу, ОСОБА_11 перебуває за кордоном. Дитина відвідувала ОСОБА_15 ліцей, куди її відвозив батько. Інколи дівчинка гостювала в бабусі в с.Селещина, бабуся та тітка ОСОБА_16 купляли їй речі, частково за гроші ОСОБА_11 . Коли почалася війна, ОСОБА_11 один раз переслала гроші для дитини. У вересні 2024 ОСОБА_3 приїхала та повідомивши їм що вони з донькою їдуть гуляти в ОСОБА_17 , забрала дитину до Чехії, де ОСОБА_8 перебувала в складних життєвих обставинах вона працювала, не вчилася, було таке що мати виганяла її на вулицю в одній піжамі, та в червні ОСОБА_8 самостійно повернулася до України, до батька, де й проживає на даний час. Після повідомлення ОСОБА_18 про те, що мати виганяє її з квартири та що вона працює, не навчається, батько повідомляв про вказаний факт до поліції та Служби в справах дітей.

Також повідомила, що чоловік займається фермерством та має дохід близько 40 000,00 грн в місяць, вона працює дистанційно та перебуває у декретній відпустці. ОСОБА_8 перейшла до Машівського ліцею та зараз адаптовується у новому навчальному закладі, вони пройшли медогляд та пропонували Тіні допомогу психолога, оскільки після перебування в Чехії вона має тривожність, не хоче спілкуватися з матір`ю, але поки дитина не погоджується.

03.06.2024р. на адвокатський запит адвоката Ковжоги О.І. від 31.05.2024р. директором Машівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Калинка» ОСОБА_19 повідомлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала даний заклад дошкільної освіти протягом 2012-2013 років. Батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 водили дитину до закладу регулярно, за віком дівчинка відповідала усім психологічним та фізіологічним нормам, активна, здібна, батьки приймали участь у житті закладу разом, але більше уваги діяльності ЗДО «Калинка» приділяв тато, батьки забезпечували дитині належне, достойне дитинство, завжди прислухались до порад вихователя, завдяки яким завжди робили правильні висновки. Для дитини трьох річного віку авторитетом були як батько, так і мати, в подальшому мама ОСОБА_3 перевела дитину до Селещинського ЗДО №4 «Пролісок» (а.с.21-24 т.1).

На адвокатський запит адвоката Ковжоги О.І. від 31.05.2024р. тво директора Селещинського ЗДО №4 «Пролісок» ОСОБА_20 повідомила, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідувала даний заклад дошкільної освіти з 09.07.2013р. по 26.08.2016р. та зарекомендувала себе як здібна та вихована дитина, батьки обоє систематично відвідували ДНЗ, цікавилися справами доньки та в достатній рівній мірі приймали участь у її вихованні. Офіційним місцем проживання дитини була адреса проживання її матері, але фактично ОСОБА_8 проживала як з матір`ю, так і з батьком. Окрім того, окремі працівники Селещинського ЗДО «Пролісок» виявили бажання надати свої письмові пояснення на запитання адвокатського запиту.

Вихователь дошкільного закладу ОСОБА_21 пояснила, що протягом перебування в молодшій групі ОСОБА_6 зарекомендувала себе з хорошої сторони, із сформованими соціально-побутовими навичками, адекватними відносинами до рідних, однолітків, інших людей, почуттям прихильності прийти на допомогу, вмінням виконувати вимоги дорослих, адекватністю емоційних реакцій. ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_3 , більше уваги дочці приділяв батько, переважно ОСОБА_1 виконував батьківські обов`язки щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримував її, забезпечував матеріально, займався вихованням та турбувався про дитину, переважно це була увага, піклування і любов батька ОСОБА_1 . Характеризуючі риси матері маловідомі в зв`язку з обмеженим спілкуванням, батька характеризує як людину доброзичливу, турботливу, який неодноразово надавав допомогу дитячому садку.

ОСОБА_22 пояснила, що ОСОБА_6 відвідувала старшу групу дитсадка з 2014 року по 2016 рік, приймала активну участь на заняттях, була зацікавлена, допитлива, відповідальна, врівноважена, впевнена в собі, мала образне та творче мислення, наполеглива у досягненні мети, мала лідерські якості, користувалась авторитетом у дітей.

Батько, ОСОБА_1 люблячий і турботливий, спокійний, врівноважений, активно цікавився життям доньки в дитсадку, був авторитетом для дитини, завжди відгукувався на прохання керівництва дитсадка про допомогу. Донька дуже любила свого тата, завжди чекала його з нетерпінням (а.с.25-27, 28-29, 30-33 т.1).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомила, що вона раніше товаришувала з ОСОБА_3 та в 2016 році працювала в її магазині, малолітній син її чоловіка жив з ними та з того часу вона з сином та ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_9 відвідували розважальні заходи для дітей. ОСОБА_11 в 2016 році працювала в КНП «Новатор» в м.Карлівка та часто там залишалася, або жила в Селещині, вона багато працювала та на дитину часу не залишалося, а тому ОСОБА_8 завжди жила з батьком та іноді гостювала в Селещині в бабусі, позивач возив дитину до садочка в Селещину, а потім до школи. Також повідомила, що вони з позивачем часто скупляли дітей в магазинах, ОСОБА_8 перебувала на утриманні в батька та його батьків, які придбавали одяг, харчування та лікували дитину, свята Тіні також влаштовував батько.

11.06.2024р. на запит адвоката Ковжоги О.І. від 31.05.2024р., начальник Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Рець М. повідомив, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 39446430, з примусового виконання виконавчого листа № 2/540/267/13, виданого 26.06.2013р. Машівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2013р. і до досягнення дитиною повноліття, зазначене виконавче провадження передане до Карлівського ВДВС, оскільки Машівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції реорганізовано шляхом приєднання до Карлівського ВДВС. Відповідно до розрахунку державного виконавця, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2024р. складає 239 407,27 грн, даний розрахунок 11.06.2024р. був надісланий сторонам виконавчого провадження (а.с.34-35, 36, 38-39, 40 т.1).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області № 954 від 04.06.2024р. та акта обстеження від 03.06.2024р., складеного комісією в складі депутата селищної ради та сусідів, ОСОБА_6 фактично проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 з 2010 року по теперішній час разом зі своїм батьком ОСОБА_1 . За вказаною адресою без реєстрації місця проживання також проживають: з 2019 року по теперішній час ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 2020 року по теперішній час ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.41, 42 т.1).

Згідно з Витягом №334 про зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 25.01.1983 року по даний час та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 22.12.2006 року по даний час (а.с.44 т.1).

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні повідомив, що товаришує з ОСОБА_1 та під час зустрічей з позивачем з ним була і донька ОСОБА_8 , дитина постійно живе з батьком, який скупляє донку до школи, займається її лікуванням, позивач возив доньку до стоматолога, до магазину, де придбавав одяг доньці.

Свідок ОСОБА_25 повідомив, що він проживає по сусідству з ОСОБА_1 та обізнаний, що донька позивача ОСОБА_8 проживає з батьком років 12, він також бачив що приходить мати ОСОБА_1 , діда та баби матері дитини не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що позивач доводиться їй сином, діти розлучилися в 2013 році, ОСОБА_26 на той час було 3 роки та вона залишилася проживати з батьком. ОСОБА_27 працювала, проте матеріальної допомоги не надавала для доньки, тоді виїхала за кордон. Вихованням дитини займався батько, вона також допомагала. У вересні 2024 року ОСОБА_11 забрала доньку до Чехії , ОСОБА_8 говорила, що вона працює, ходить на мовні курси, чи закінчила навчання, не знає.

Відповідно до характеристики керівника зразкового ансамблю народного танцю «Відродження» ОСОБА_28 від 04.06.2024р., ОСОБА_6 за час навчання в студії з 2016 року по 2021 рік, зарекомендувала себе старанною, уважною, дисциплінованою, під час навчання в колективі була весь час під постійним доглядом батька, який привозив та забирав доньку, а також вносив благодійні внески на потреби колективу (а.с.43 т.1).

Свідок ОСОБА_29 показала, що вона проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_1 , з 2012 року вона постійно проживає в Машівці та бачила, що ОСОБА_8 постійно в батька, дівчинка відвідувала школу в с.Селещина, куди її возив батько, а також танцювальний гурток в с-щі Машівка та діти часто їздили в інші країни та по України, поїздки оплачував ОСОБА_1 , вона була організатором поїздок. Також вона тривалий час працювала на речовому ринку в м.Полтава і неодноразово бачила, як батько придбавав одяг доньці, цікавився, де краще купити речі.

За Витягом, наданим Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №948/472/24/5788/2024 від 28.10.2024 року щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України ОСОБА_3 в період з 08.11.2017 року про 28.10.2024 рік вбачається, що ОСОБА_3 30.04.2018 року здійснювала виїзд через пункт пропуску Косино, 05.06.2018 року в`їзд через Київ (Жуляни), 09.09.2018 року виїзд Чоп (Тиса), 02.12.2018 року в`їзд через пункт пропуску Харків, 16.12.2018 виїзд Дзвінкове, 05.06.2019 в`їзд через Чоп (Тиса), 14.06.2019 виїзд Чоп (Тиса), 11.09.2019 року в`їзд Шегині, 03.11.2019 виїзд Малий Березний, 14.04.2023 в`їзд Краківець, 21.04.2023 виїзд Краківець, 11.11.2023 в`їзд Шегині, 18.11.2023 виїзд через Краківець, 31.08.2024 в`їзд через пункт Шегині та 06.09.2024 року виїзд Устилуг (а.с.142,183 т.1).

З наданої позивачкою за зустрічним позовом копії довідки від 03.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студенткою курсу «Нульовий клас», який зараз проходить у мовній школі та завершиться 27.06.2025 року (а.с.158 т.1).

Також надано копію договору від 17.09.2024 року згідно якого ОСОБА_6 є студенткою мовної школи, де вивчатиме чеську мову (а.с.159,160 т.1).

Також надано копію заяви ОСОБА_3 від 02.09.2024 року адресовану директору Селещинського ліцею, в якій вона просить перевести її доньку ОСОБА_6 , ученицю 9-А класу на навчання з використанням дистанційних технологій з 02.09.2024 року (а.с.161 т.1).

За інформацією Витягу з реєстру територіальної громади №2024/012605352 від 18.10.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.09.2015 року зареєстрована по АДРЕСА_2 (а.с.162 т.1).

Згідно з відомостями Виконавчого комітету Машівської селищної ради №08-07/12/188 від 25.06.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_7 і по даний час та разом з нею зареєстрована ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.129 т.2).

25.06.2025 року комісією у складі депутата Машівської селищної ради Іванякова В.В. та сусідів: ОСОБА_30 та ОСОБА_31 було проведено обстеження місця проживання та реєстрації ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та було встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає за цією адресою, а ОСОБА_3 не зареєстрована і не проживає за цією адресою (а.с.128 т.2).

Згідно з інформацію наданої директором Селещинського ліцею Машівської селищної ради Полтавської області Горобець Л.О. №01-16/91 від 31.03.2025 року про ОСОБА_6 відомо, що остання є ученицею 9-А класу та навчається в ОЗЗСО Селещинському ліцеї з першого класу. Від 02.09.2024 року навчається в ліцеї з використанням дистанційних технологій, у зв`язку з переїздом разом з мамою на проживання до Чеської Республіки. Також зазначено, що мати учениці перебуваючи за кордоном підтримує зв`язок з дитиною та ліцеєм, цікавиться її навчанням, приділяє увагу вихованню її, підтримує контакт з вчителями. Батько дитини приділяє увагу вихованню на навчанню доньки, відвідує збори, перебуває на постійному зв`язку. ЇЇ бабуся також приймає активну участь у вихованні та навчанні. (а.с.4,43,44 т.2).

Свідок ОСОБА_32 повідомила, що її син та ОСОБА_8 ходили до одного класу Селещинської школи, ОСОБА_1 завжди возив доньку та її сина до школи, у 2024 році ОСОБА_8 поїхала до Чехії, а в 2025 році повернулася знову до батька.

З копій квитанцій на переказ коштів вбачається, що ОСОБА_3 здійснювала переказ коштів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 (а.с.177-302 т.2).

На а.с.76-99 т.2. містяться фотографії із зображенням неповнолітньої ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_3 та рідними на відпочинку.

Свідок ОСОБА_36 показала, що вона хрещена ОСОБА_18 , яка після розлучення батьків жила з ОСОБА_11 та відвідувала садочок, в 2017 році коли ОСОБА_11 виїхала до Чехії, жила то в батька то в бабусі. Зі слів ОСОБА_11 , вона передавала гроші для ОСОБА_18 , один раз вона передавала і через неї, скільки не пам`ятає.

За інформацією з довідки виданої Державною службою зайнятості Чеської Республіки від 26.03.2025 року відомо, що ОСОБА_37 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та знаходиться на обліку претендентів на працевлаштування з 17.03.2025 року (а.с.205 т.2).

26.06.2025 року начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Бучава А. направила до суду повідомлення, в якому зазначила, що керуючись п.5 ст.19 Сімейного кодексу України не має можливості надати письмовий висновок щодо розв`язання спору (доцільності чи недоцільності визначення місця проживання дитини), оскільки у Служби відсутні відомості для повного і всебічного розгляду даного питання.

Одночасно повідомила, що відповідно акта обстеження умов проживання від 24.06.2025 року з`ясовано, що батько дитини ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , с-ще Машівка із новою родиною та матір`ю, умови проживання добрі, під час обстеження він повідомив, що його донька від першого шлюбу ОСОБА_37 проживає в Республіці Чехія в «чужих людей», про що надано відповідний акт (а.с.127 т.2).

Також повідомлено, що у телефонному режимі ОСОБА_3 підтвердила факт проживання разом з донькою у Республіці Чехія.

За вказаних обставин, оскільки мати з дитиною на території Машівської громади не проживає, а тому обстежити умови проживання, з`ясувати думку дитини та об`єктивно оцінити всі обставини немає можливості (а.с.125 т.2).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26.06.2013р. у справі №2/540/267/13. ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку.

Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019року по справі №711/8561/16-ц, відповідно до якого, за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Так, нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю (отримувачем аліментів), суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких має утримуватись дитина.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд аналізуючи зібрані у справі докази, доходить висновку про те, що донька сторін з 2013 року та на час подання позову, як і на час ухвалення рішення проживає із позивачем, який згідно із рішенням суду є платником аліментів на її утримання.

З урахуванням викладеного, встановлених обставин, правової природи аліментів та керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд уважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та відповідно наявні підстави для припинення з 26 червня 2013 року стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнутих на підставі рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26.06.2013р. по справі №2/540/267/13.

Враховуючи те, що донька проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, суд уважає що з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, розмір яких відповідає положенням ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, проте починаючи з 26.06.2025 року, оскільки з вересня 2024 року і до червня 2025 року дитина перебувала в Чехії з матір`ю відповідачкою по справі.

Розглядаючи зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Оскільки донька сторін - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнувши віку 14 років, вправі самостійно визначати місце свого проживання, й таке право на самостійне прийняття рішення стосовно місця свого проживання є абсолютним й за жодних обставин не може бути обмежене судом, та скориставшись цим правом, ОСОБА_6 визначила своє місце проживання разом із батьком, а відтак зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн, та з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Карлівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Припинити з 26 червня 2013 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнутих на підставі рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26.06.2013р. по справі №2/540/267/13.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована по АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа на стороні позивача за первісним позовом, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Карлівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Полтавський шлях,54, м. Карлівка, .

Третя особа на стороні відповідача за первісним позовом, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради, місцезнаходження: вул. Незалежності,112-Б, с-ще Машівка, Полтавський район, Полтавська область, код ЄДРПОУ 44285312.

Повний текст Рішення складений 10.12.2025.

Суддя С. М. Косик