ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2520/24

Провадження № 22-ц/820/2498/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства комбінату комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року (суддя Цішковський В.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства комбінату комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в парковому масиві по АДРЕСА_1 під час виконання трудових обов`язків з ОСОБА_5 , робітником з благоустрою, стався нещасний випадок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть причиною смерті ОСОБА_5 стала внутрішньочерепна травма, впала гілка.

Комісією по спеціальному розслідуванню нещасного випадку зі смертельним наслідком, визнано даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Вказано причини настання нещасного випадку та осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, зокрема працівників відповідача, виявлено на підприємстві ряд порушень з питань охорони праці.

Позивачка є матір`ю ОСОБА_5 . Смерть сина завдала невимовного болю та тривалих моральних страждань матері, вона втратили будь-який зміст та сенс життя від того, що ніколи не побачить сина.

Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань з приводу смерті ОСОБА_5 при виконанні трудових обов`язків, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 1 000 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства комбінату комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150000 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Комунального підприємства комбінату комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 1500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано те, що дії відповідача додають додаткових моральних страждань позивачці і не дають підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди.

Звертає увагу на те, що у загиблого залишився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який втратив батька і якому ОСОБА_6 має стати опорою в подальшому житті, що також змушує її додавати зусиль для організації свого життя..

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сакенов Ю.К. підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат Козак І.О. в судовому зсіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявленого позивачем розміру моральної шкоди в сумі 850000 грн.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до наказу №118/2023-к/тр від 10.07.2023 ОСОБА_5 з 11.07.2023 прийнятий на роботу КП ККП Старокостянтинівської міської ради робітником бригади благоустроюю (а.с. 30).

ОСОБА_5 неодноразово проходив навчання щодо виконання робіт з підвищеною небезпекою, що підтверджується посвідченнями № НОМЕР_1 від 20.09.2022, № 3.108С/23 від 27.10.2023. (а.с. 32)

Згідно з нарядом-допуском на виконання робіт підвищеної небезпеки № 0101 від 10.01.2024, бригаду у складі бригадира ОСОБА_7 та робочих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 відправлено на роботи на висоті, роботи з бензопилою, електричним інструментом, відповідальний керівник роботи майстер ОСОБА_11 . Бригада пройшла інструктаж, що підтверджується особистими підписами кожного робочого. (а.с. 34)

За показами свідків, 10.01.2024 під час виконання робіт у с. Решнівка Старокостянтинівської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, робочий ОСОБА_5 , перебуваючи у засобах індивідуального захисту, тобто у казці, впав та почав почувати себе погано, скаржився на головну біль, у зв`язку із чим останнього було направлено до закладу охорони здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. (а.с. 20)

У довідці про причини смерті від 18.01.2024, зазначено основну причину смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 внутрішньочерепна травма. Смерть настала у стаціонарі КНП «Старокостянтинівська БЛ», що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 84 від 18.01.2024. (а.с. 23, 24)

Наказом Держпраці Центрально-західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 22.01.2024 №18/ЦЗ утворено комісію по спеціальному розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, на підставі повідомлення про нещасний випадок під час виконання трудових обов`язків, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 (смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з працівником КП ККП Старокостянтинівської міської ради ОСОБА_5 (а.с. 6)

Відповідно до акту від 13.02.2024 за результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 10.01.2024 близько 12 год. 59 хв. в КП ККП Старокостянтинівської міської ради, комісією визнано даний нещасний випадок пов`язаним з виробництвом, а саме встановлено, що 10.01.2024 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 йшов по пагорбі біля спиляного дерева діаметром 53 см й на нього упала зламана гілка. Згідно вказаного акту, особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування: ОСОБА_5 робітник благоустрою КП ККП Старокостянтинівської міської ради, який під час виконання робіт по стягуванню гілок в парковій зоні не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не використав засоби індивідуального захисту (захисну каску), не виконав вимог Інструкції з охорони праці № 24 під час проведення робіт з видалення дерев і пеньків, затверджену наказом КП ККП Старокостянтинівської міської ради від 05.01.2022 № 6-1, посадової інструкції робітника з благоустрою, затверджену начальником КП ККП Старокостянтинівської міської ради від 05.05.2022, що є порушенням статті 14 Закону України «Про охорону праці», п.2.6 Інструкції з охорони праці № 24 під час проведення робіт з видалення дерев і пеньків, затверджену наказом КП ККП Старокостянтинівської міської ради від 05.01.2020 № 6-1, п.2.8, п.2.12, п.2.16, п.2.18, п.2.19 посадової інструкції робітника з благоустрою, затверджену начальником КП ККП Старокостянтинівської міської ради від 05.05.2022; ОСОБА_10 робітник з благоустрою КП ККП Старокостянтинівської міської ради, який після звалювання дерев породи ясен діаметром 53 см, яке мало великі розгалужені крони, верхівка якого знаходиться між стоячими деревами, не оцінив небезпеку щодо можливого падіння зламаних гілок і верхівок із звалювального та стоячих поряд дерев, не впевнившись у відсутності зламів та завислих гілок, приступив до очищення гілок іншого спиляного дерева діаметром 40 см, а потім до його розкряжування, що є порушенням п.3.12 ч.9 Інструкції з охорони праці №25 при роботі з бензопилою, затверджену наказом КП ККП Старокостянтинівської міської ради від 05.01.2022 № 6-1; ОСОБА_7 бригадир КП ККП Старокостянтинівської міської ради, який недостатньо здійснював контроль за використанням працівниками засобів індивідуального захисту, за виконанням робіт по звалюванню дерев, що є порушення п.2.11, п.2.14 посадової інструкції бригадира на дільницях основного виробництва, затверджену начальником КП ККП Старокостянтинівської міської ради від 01.01.2023, п.2.7, п.4.7 Правил охорони праці під час проведення робіт з видалення дерев і пеньків у населених пунктах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 30.11.1995 № 51. (а.с. 7-11)

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 2, сформованого 05.03.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 18)

Відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання, складеного старостою Григорівського старостинського округу Гаєвським І. 25.03.2024 за № 21-10/24, довідки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 19.04.2024 за № 63/02-20-1022/2024, ОСОБА_5 з 31.12.2021 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїми батьками ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (а.с. 25,26)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч.1, 2 ст.153 Кодексу законів про працю України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частинами 1 та 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

Отже, законодавець наділив саме суд правом визначати розмір грошового відшкодування моральної шкоди.

Доказами, що підтверджують розмір моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджує дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, чч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 850000грн є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову задоволенні решта позовних вимог у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року в частині відмови в позові залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай