Справа № 629/6045/25
Номер провадження 2-о/629/147/25
27.11.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання - Лукаренко А.Р., розглянувши в порядку окремого провадження в м. Лозова цивільну справу №629/6045/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованими особами є: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 . В заяві просила визнати її членом сім?ї військовослужбовця ОСОБА_2 з 31 березня 2009 року та до часу відкриття спадщини.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її прийомний син ОСОБА_2 . Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2008 року біологічну матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було позбавлено батьківських прав. В актовому записі про його народження дані про батька записані зі слів матері, в порядку ст. 135 Сімейного Кодексу України. 17 років заявник опікувалася своїм прийомним сином ОСОБА_2 . Після набуття ОСОБА_2 віку повноліття, він продовжував проживати разом з нею та жив до 16 грудня 2022 року поки його не було мобілізовано на військову службу за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 був солдатом гранатометником 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйон військової частини НОМЕР_1 . Заявник вказала, що стосунки з прийомним сином у них були щирими та теплими, вони вели спільний побут, святкували разом свята, утримували квартиру. В період проходження військової служби, маючи постійний заробіток, ОСОБА_4 надавав ОСОБА_1 постійно матеріальну допомогу. Заявник зазначила, що в особовій картці військовослужбовця вона зазначена як його мати. Також, вказала, що її прийомний син зробив на неї довіреність про представлення інтересів та отримання свідоцтва про право на спадщину його рідного брата ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . 10 травня 2025 року вона отримала сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що її прийомний син солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , гранатометник ВЧ НОМЕР_1 був виявлений без ознак життя ІНФОРМАЦІЯ_6 . Саме заявник, після смерті сина ОСОБА_2 розпорядилася особистими речами останнього, зберегла всі наявні речі та правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_2 заявник здійснила його поховання. При житті ОСОБА_2 заповіт нотаріально не посвідчував, спадковий договір не укладав, розпорядження військовослужбовця не залишав. При зверненні до районного центру комплектування та соціальної підтримки за призначенням грошової допомоги в разі смерті військовослужбовця, ОСОБА_1 було відмовлено в її призначенні у зв' язку з тим, що вона не є членом сім?ї військовослужбовця. Таким чином, встановлення цього факту необхідно їй для призначення грошової допомоги в разі смерті військовослужбовця ОСОБА_2 . Спір про право відсутній. Іншим шляхом, аніж в судовому порядку, встановити вказаний факт заявник немає можливості.
Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.
04.09.2025 року до суду надійшли пояснення військової частини НОМЕР_1 , в яких представник Луценко М.В. вказав, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду,
оскільки факт необхідний заявнику з метою прийняття спадщини, виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців зниклих безвісти тощо. Представник посилався на те, що правила ст.1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. Крім того, заявником не надано підтвердження сімейних відносин між нею та померлим. Представник наголосив, що батьки-вихователі не відносять до жодної черги спадкування. Також, додав, що право на спадщину мають рідні брати та сестри померлого, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_7 . Крім того, заявником не вказано відомостей про батька померлого. Враховуючи вищевикладене, представник просив залишити позов без розгляду, а у разі незадоволення клопотання, відмовити в задоволенні позову.
16.09.2025 року до суду надійшли пояснення Міністерства оборони України, в яких представник Ляшенко О.О. вказав, що встановлення вказаного в заяві факту повязано з наступним вирішенням спору про право в окремому провадженні, оскільки у ОСОБА_1 є спір з заінтересованими особами. Також, представник вказав, що в даному спорі заінтересованими особами мають бути також інші спадкоємці, у зв`язку з чим підлягають залученню до участі у справі рідний брат померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та рідна сестра ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Враховуючи вищевказане, у заявника може також виникнути спір про право з іншими спадкоємцями, а тому представник просив залучити інших спадкоємців, витребувавши інформацію про їх місцезнаходження у заявника та просив залишити заяву без розгляду.
Заявник у судове засідання не з`явилася, однак нею було подано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона наполягала на задоволенні заяви, просила долучити додаткові докази, а також вказала, що будь-якої інформації та контактних даних щодо кровних рідних ОСОБА_2 не має.
У судове засідання представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час, місце і дату розгляду був повідомлений належним чином.
У судове засідання представник заінтересованої особи -Міністерства оборони України не з`явився, в поясненнях вказав, про розгляд справи за відсутності представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10 народився ОСОБА_2 , в графі мати - ОСОБА_9 , в графі батько - ОСОБА_10 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.20).
Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 04.12.2008 року ОСОБА_9 було позбавлено батьківських прав стосовно дітей- ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (а.с.12-13).

Згідно з копією розпорядження Шевченківської районної державної адміністрація Харківської області від 16.03.2009 року №62 (а.с.14-16), було створено дитячий будинок сімейного типу на базі сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

В копії угоди про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу від 27.03.2009 року №1 з додатком від 04.08.2009 року визначено зобов`язання батьків-вихователів(а.с.17-18).

Також, в копії рішення від 29.08.2017 року №577 визначено забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 на території м.Лозова Харківської області(а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер рідний брат ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі(а.с.24).

ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 бути його представником з питань оформлення спадкових справ після смерті брата та представляти інтереси в банківських установах, визначених в довіреності(а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.25).

Ручка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , гранатометник ВЧ НОМЕР_1 був виявлений без ознак життя 08 травня 2025 року в місці тимчасової дислокації підрозділу н. п. с.Преображенка, Пологівського району, Запорізької області, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть(а.с.26).

Відповідно до копії сповіщення(а.с.30,31), було повідомлено про смерть ОСОБА_2 матір - ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії особової справи солдата ОСОБА_2 (а.с.29), в графі мати вказано ОСОБА_1 , 1963 року народження.

Заявник здійснила поховання померлого, що підтверджується копією свідоцтва про поховання та копією листа замовлення(а.с.26,28).

Як вбачається з копій заяв, протоколу допиту потерпілого(а.с.32, 35-36), у кримінальному провадженні стосовно смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 було визнано потерпілою.

ОСОБА_1 в своїй заяві вказала, що у неї з прийомним сином були щирі та близькі стосунки, вони проживали як одна сімя. Заявник зазначила, що у них були розподілені обов?язки, спільні сімейні традиції, святкування днів народжень та свят, сімейні поїздки і відпочинок. Їх стосунки не обмежувалися формальним статусом вони були справжньою родиною, заснованою на взаємній турботі, підтримці та любові. В період проходження військової служби, маючи постійний заробіток, ОСОБА_4 надавав їй постійно матеріальну допомогу, передавав гроші на ліки, одяг, взуття, для оплати комунальних платежів.

Вищевикладене підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також долученими фотознімками.

При житті ОСОБА_2 заповіт нотаріально не посвідчував, спадковий договір не укладав, розпорядження військовослужбовця не залишав.

При зверненні до районного центру комплектування та соціальної підтримки за призначенням грошової допомоги в разі смерті військовослужбовця, але їй було відмовлено в її призначенні у зв' язку з тим, що вона не є членом сім?ї військовослужбовця.

Таким чином, встановлення цього факту необхідно їй для призначення грошової допомоги в разі смерті військовослужбовця ОСОБА_2 .

Враховуючи неможливість вирішення питання в досудовому порядку, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент виникнення права на отримання

грошової допомоги в зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу статті 3 СК України, сім`єю є соціальна група, яка не обов`язково складається з людей, які перебувають у шлюбі. Сім`єю також є соціальна група осіб, поєднаних спільним побутом, які здійснюють свою життєдіяльність на основі спільного економічного, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають та ведуть спільне господарство.

Заявником надано суду письмові докази, з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009 року проживали разом однією сім`єю, вона була йому матір`ю останнього, хоча по документам і відноситься до батьків-вихователів, вони мали взаємні права й обов`язки і були пов`язані спільним побутом.

Щодо викладеного в поясненнях заінтресованими особами, слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до

юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Таким чином, вирішення питання визнання членом сім`ї померлого ОСОБА_2 , не є вирішенням спору про право з іншими родичами, а тільки породжує юридичні наслідки, а саме виникнення прав.

Беручи до уваги викладене, зміст заяви, а також відсутність відомостей в заявника про місцезнаходження родичів померлого ОСОБА_2 , суд не вбачає підстав для залучення до справи рідних братів чи сестер загиблого.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, беручи до уваги положення ст.ст.293, 315 ЦПК України, щодо клопотання представника Міністерства оборони України та представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення заяви без розгляду, суд вважає за необхідне відмовити у клопотаннях заінтересованих осіб, оскільки в постанові від 18 січня 2024 року у cправі № 560/17953/21, Велика Палата Верховного суду зазначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків.

При цьому обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами, які є достатніми і достовірними, доведено той факт, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, а відтак заявник була членом сім`ї загиблого військовослужбовця.

Тому, суд вважає, що встановлення факту визнання членом сім`ї загиблого військового, що просить заявниця, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні і її об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 4-7, 10, 76-81, 141, 244-245, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи -Міністерство оборони України,

Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , уродженку с. Нижній Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , членом сім?ї військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт Олександрівка, Олександрівського району, Донецької області, Україна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, Запорізької області, Пологівського району, селі Преображенка, з 31 березня 2009 року та до часу відкриття спадщини.

Судовий збір залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.12.2025 року.

Інформація про сторони:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересовані особи:

-Міністерство оборони України, адреса: проспект Повітрофлотський, буд.6, м. Київ, 03168,

-Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.О.Каращук