Справа № 766/2367/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа без самостійних вимог Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , після чого відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . У 1974 року Виконком міської ради народних депутатів трудящихся прийняв рішення про дозвіл на вселення сім`ї ОСОБА_3 до зазначеної квартири. У подальшому мала відбутися реєстрація права власності квартири у встановленому законодавством порядку. Після смерті спадкодавця його дружиною, ОСОБА_1 , було віднайдено тільки ордер №520 на зайняття квартири, виданий на ім`я ОСОБА_3 20.02.2020 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової О.Г. із заявою про прийняття спадщини. Під час прийому у нотаріус повідомила позивачу, що відомості про право власності на вказану вище квартиру відсутні у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а тому порекомендувала віднайти правовстановлюючі документи. Крім того, спадкоємиця звернулася до виконавчих органів Херсонської міської ради із заявою про проведення державної реєстрації прав на спадкове житло. Однак, їй було відмовлено у проведенні даної процедури з тієї підстави, що правовстановлюючі документи відсутні. Пошуки документів не привели до результатів, тому нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину відносно спірної квартири, про що видала постанову б.н. від 02.12.2020 та роз`яснила право звернення до суду. ОСОБА_3 свого часу став членом Житлово-будівельного кооперативу «Судостроитель» та сплачував пайові внески на будівництво квартири АДРЕСА_1 . 12.07.1974 року Виконкомом міської ради народних депутатів трудящихся видано ордер на вселення ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до вказаної квартири. Пізніше ОСОБА_3 виплатив усі необхідні пайові (членські) внески, внаслідок чого у 1991 році набув квартиру у власність. Водночас, набуття у власність житла ОСОБА_6 не закріпив юридично-значущими діями. Так, за законодавством України, власник кооперативної квартири мусив звернутися до БТІ для проведення реєстрації права власності. Таких дій спадкодавцем вчинено не було, а тому відомості про власника квартири на разі відсутні у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Ухвалою від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

10.06.2021 року представник відповідача ОСОБА_7 надала до суду відзив, згідно якого вважала, що позов не підлягає задоволенню. До матеріалів справи не надано жодних документів, що підтверджують той факт, що на час смерті спадкодавець був власником квартири. Таким чином, з наданих до суду матеріалів позовної заяви вбачається, що правовстановлюючі документи на майно, щодо якого позивач просить визначити за нею право власності в порядку спадкування відсутні. Щодо посилання на те, що право власності на квартиру підтверджується довідкою виданою про сплату пайового внеску слід відмітити, що вказаний документ не відноситься відповідно до положень чинного законодавства до правовстановчих. У зв`язку з цим, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

09.08.2021 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що дія ЦК України, а також дія Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не регулюють відносини з набуття ОСОБА_3 у власність у 1986 році спірної квартири. Вважає, що відповідач невірно застосував норми матеріального права і дійшов хибного висновку про необґрунтованість позову.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року закрито підготовче засідання та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника виконавчого комітету Херсонської міської ради, позицію, викладену у відзиві від 10.06.2021року підтримала в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи №103914 на квартиру АДРЕСА_1 , приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно актового запису про шлюб №1519, складеного 06.09.1969 року міським бюро РАЦС м.Херсона, між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 06.09.1969 року укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_10 ».

Згідно ордеру №520 від 12.07.1974 року, виданого ОСОБА_3 , сім`ї, яка складається з 4 чоловік, на право зайняття 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_11 - син, ОСОБА_12 син.

Згідно актового запису про смерть №45, зробленого 16.12.2019 року Виконавчим комітетом Великокардашинсьої сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 59517556 від 20.02.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., заведено спадкову справу 4/20 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно довідки від 18.06.2020 року №41, Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради повідомило, що членом ЖБК «Суднобудівник» на 3 кімнатну квартиру АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Згідно листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової О.Г. від 06.07.2020 року, повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової О.Г. була заведена спадкова справа № 4/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданою дружиною - ОСОБА_1 від 20.02.2020 року, за №17. На теперішній час спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_3 є його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інші спадкоємці у померлого відсутні.

Рішенням №53168052 від 17.07.2020 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за суб`єктом: ОСОБА_3 (померла особа), оскільки заявником подано документи, на підставі яких неможливо встановити виникнення права власності на вищезазначену квартиру.

З матеріалів спадкової справи № 4/2020, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.12.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було надано документ, що посвідчує право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 03.02.2021 року №03/2-1, виданої ЖБК «Суднобудівник», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Був членом кооперативу ЖБК «Суднобудівник». Помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пайові внески були виплачені в повному обсязі у 1986 році.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вирішуючи питання про право власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі, мають враховуватися норми права чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до ст. 384 ЦК України, член житлово - будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово - будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» за ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

Верховний Суд України в листі від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначив, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру (п. 69, 71).

За змістом ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до пп. 1 п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).

Верховний Суд України в постанові від 18 грудня 2013 року в справі № 6-138цс13 висловив правову позицію, в якій в тому числі зазначив, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Враховуючи викладене, права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року.

Таким чином, на момент набуття права власності померлого ОСОБА_3 на спірну квартиру законодавством не була передбачена як обов`язкова видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так й обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру.

ОСОБА_3 отримав квартиру як член кооперативу, ним проведена повна сплата пайових внесків за вказане житлове приміщення, а отже останній набув право власності на спірну квартиру.

Як відмітив Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна.

Оскільки померлий ОСОБА_3 набув свого часу на законних підставах право власності на зазначену квартиру, остання входить до складу спадкового майна. Померлий не оформив своє право власності на нерухоме майно і не отримав правовстановлюючі документи, а відтак позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права.

Позивачка спадщину прийняла, від неї не відмовилась, користується вказаною кооперативною квартирою.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа без самостійних вимог Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан