Справа № 539/4626/25
Провадження № 2/539/2034/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Гуменюк Г.М.,

за участі секретаря судового засідання Коновал Т.Г.

представника відповідача ОСОБА_1 - Лисенко А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача: заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.12.2020 по 31.07.2025 у сумі 62386,02 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, (далі Договір), які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015р. «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідач являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії» яку зазначено у витягі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Позивача.

Постачальник «останньої надії» - компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020р. № 917-р постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт Боржника на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Позивачем було поставлено Відповідачу природний газ у період з 01.12.2020 року по 31.07.2025 року, на загальну суму 62386,02 грн

Відповідач не сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право Позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений Договором строк, що і стало підставою для звернення до суду.

17.09.2025 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, заявляючи клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції був попереджений про ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, на час слухання справи на сайті vkz.court.gov.ua не авторизувався та був офлайн, тому суд вважає за можливе взяти до уваги письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - Лисенко А.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з обґрунтувань зазначених у відзиві на позов, просив врахувати що відповідачем придбано нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 лише 01.08.2024року, акт на включення газу та монтаж побутового лічильника у вказаному будинку наявний за 11.10.2024року, а тому відповідач визнає що у нього наявна заборгованість виключно за період з 11.10.2024року, а не з 01.12.2020року.

З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови НКРЕКП №880 від 04.07.2017 р. «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…» на території України.

Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015р. (далі Правила), та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а Споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, (далі Договір), які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015р. «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 63 3, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку Споживача).

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила, Правила постачання) передбачено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501 (далі Типовий договір), який є публічним, а його умови однаковими для всіх споживачів.

Позивач стверджує що Відповідач являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії» яку зазначено у витягі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Позивача.

Постачальник «останньої надії» - компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020р. № 917-р постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт Боржника на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства енергетики України від 08.06.2022 №198, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2022 за № 637/37973 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» (далі Наказ від 08.06.2022 № 198) на виконання рішення Кризового комітету, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 26.02.2022 № 87 «Про введення кризової ситуації рівня надзвичайної ситуації» та протоколу засідання Кризового комітету від 03.06.2022 № 1; відповідно до Національного плану дій, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02 листопада 2015 року № 687, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 листопада 2015 року за № 1458/27903; згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про ринок природного газу»; з урахуванням листа НКРЕКП від 03 червня 2022 року № 4521/16/7-22, було наказано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831, та базової річної пропозиції:

1) з 01 травня 2022 року - побутовим споживачам, яких на день набрання чинності цим наказом внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи;

2) з дня початку постачання природного газу постачальником «останньої надії» -побутовим споживачам, яких після набрання чинності цим наказом буде внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи.

Оператором ГТС України, в межах чинного законодавства, а також згідно листа ГПК «Нафтогаз України» (лист від 08.06.2022 № 119/2.2-72-86-2022) було здійснено перенесення побутових споживачів, які станом на 08.06.2022 знаходились в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», до Реєстру споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Позивач стверджує, що Відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01.12.2020 по 31.07.2025 (включно) було спожито природний газ на загальну суму 62386,02 грн., наявна інформація по рахунку № НОМЕР_1 .

Однак, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.09.2025 року, власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , згідно договору купівлі продажу від 01.08.2024 року.

Як вбачається із копії договору купівлі продажу укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній як покупець 01.08.2024року придбав у ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_2 , із земельною ділянкою, Згідно п.9 вказаного договору покупцю був відомий стан заборгованості по комунальним та іншим сплатам, однак умов де б новий власник брав на себе зобов`язання оплатити наявну заборгованість він не містить.

Відповідно до акта б/н від 11.10.2024 року до будинку АДРЕСА_2 AT «Лубнигаз» власником якого ОСОБА_1 , постачання газу було підключено лише з 11.10.2024 року, в цей же день 11.10.2024 було встановлено новий лічильник № 05150035 з показниками 00000 рік випуску 2023, рік повірки 2024, що підтверджується Актом на монтаж (демонтаж)побутового лічильника газу від 11.10.2024 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається зокрема за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало, та надало відповідачу послуги з постачання природного газу.

Відповідно інформації по рахунку за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.12.2020 року по 31.07.2025 року наявні нарахування за спожитий природний газ на загальну суму 62386,02 грн.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 являється споживачем ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» за адресою: АДРЕСА_1 , не з 01.12.2020року, а з дати фактичного наданих послуг позивачем саме йому, а не попередньому власнику будинковолодіння.

Постанова Верховного Суду від 26.01.2022року, справа 201/11406/20, надає чітке визначення того, що споживачі зобов`язані розраховуватися за комунальні послуги лише у випадку якщо вони фактично скористалися цими послугами. Також Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство не передбачає обов`язку покупця оплачувати борги попередніх власників чи орендарів за отримані раніше житлово-комунальні послуги, якщо це не визначено прямо в договорі купівлі-продажу.

У даному ж випадку встановлено, що ОСОБА_1 , як новий власник згідно договору купівлі-продажу будинку від 01 серпня 2020 року не брав на себе обов`язку оплатити заборгованість попереднього власника, окрім того наявний акт б/н від 11.10.2024 року до будинку АДРЕСА_2 AT «Лубнигаз», відповідно до якого, постачання газу було підключено лише з 11.10.2024 року, в цей же день 11.10.2024 було встановлено новий лічильник № 05150035 з показниками 00000, то і заборгованість у відповідача наявна виключно із даної дати, а тому сума боргу яка підлягає стягненню становить 20184,24 грн. (із розрахунку 62386,02грн.- 42201,78грн.), виходячи із інформації по рахунку споживача, що наявна у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц, від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц.

З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі обставини справи, суд доходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими, достовірними, а в своєї сукупності достатніми для встановлення порушеного права позивача та його захисту в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, а саме з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 20184,24 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 783,74 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природній газ за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 20184,24 грн. (двадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 783 (сімсот вісімдесят три) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуюча суддя Г.М. Гуменюк