Справа № 565/1539/25
Провадження № 2-др/565/11/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2025 року м.Вараш
Вараський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Незнамової І.М.,
з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про стягнення судових витрат у цивільній справі №565/1539/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
26.11.2025 року від представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» - адвоката Андрущенка М.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова») на професійну правничу допомогу у даній справі, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» Андрущенко М.В., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не подавав.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» - адвоката Андрущенка М.В. про стягнення судових витрат у цивільній справі №565/1539/25 підлягає задоволенню.
Підставами для такого висновку суду є наступне.
Вказане рішення отримане позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова»)та представником - адвокатом Андрущенком М.В. в системі «Електронний суд» 22.11.2025 року.
У позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає суму судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Разом з тим, зауважено, що документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання ТОВ «Іннова Фінанс» професійної правничої допомоги буде скеровано до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення в строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України, що не перевищує 5 днів з моменту винесення судом рішення у справі.
Після отримання 22.11.2025 року позивачем та його представником рішення суду, 26.11.2025 року представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» - адвокат Андрущенко М.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витратна професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з вимогами частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, суд наголошує, що відповідно до ч.6 ст.137 ЦК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Об`єднана Палата Верховного Суду у справі №922/445/19, серед іншого наголосила, що:
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;
- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;
- суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Суд наголошує, що на виконання вимог ч.6 ст.137 ЦК України, від відповідача ОСОБА_1 будь-яких заперечень відносно заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з нього судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у даній справі, не надходило.
Оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, враховуючи те, що заочним рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 31.10.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено повністю, а також те, що позивач під час судового розгляду справи поніс витрати на правничу допомогу, що документально підтверджено у судовому засіданні, суд вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст.15, 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про стягнення судових витрат у цивільній справі №565/1539/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя І.М.Незнамова