Справа № 339/406/25
Провадження № 2/339/266/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(з а о ч н е)

11 грудня 2025 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Кілик М.П.,

за участю секретаря судового засідання Латик В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болехів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал») Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 38777-04/2024 від 29.04.2024 в загальному розмірі 12870 грн, 2422,40 грн сплаченого позивачем судового збору та витрати на професійну правничу допомогу 8 000 грн.

У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 29.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (надалі Товариство) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) укладено Договір про надання фінансового кредиту № 38777-04/2024 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 3300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. Вказаний договір, додаток до нього укладено в електронній формі та підписано електронними цифровими підписами.

24.09.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №24092024, за яким у відповідності до ст.512 ЦК України ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №38777-04/2024 від 29.04.2024.

Термін повернення кредиту в повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості в судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме: повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 12870 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 3300 грн, заборгованість за процентами 4455 грн, заборгованість за штрафом 5115 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою судді від 03 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху. У строк, визначений вказаною ухвалою, представник позивача усунув недоліки позовної заяви.

Відтак ухвалою судді від 11 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; також задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ «Сенс Банк» інформацію, що містить банківську таємницю. Витребувані документи надійшли на адресу суду 26.11.2025.

Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, направив до суду клопотання від 09.12.2025 про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не прибув, причин своєї неявки не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався. Про місце, дату та час судових засідань відповідач повідомлений належним чином у порядку п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України.

Враховуючи неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У ч.2 ст.639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частин 3, 6, 8 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до змісту ч.7 ст.11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому, зокрема, Цивільним кодексом України, іншими актами законодавства.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції: якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд установив, що 29.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (ТОВ «Стар Файненс Груп») та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 38777-04/2024 (кредитний договір). Договір укладено в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

За умовами вказаного договору та додатку №1 до договору від 29.04.2024, підписаними відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, ТОВ «Стар Файненс Груп» (Товариство) надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 3300 грн строком на 120 днів, дата надання кредиту 29.04.2024, дата погашення кредиту 26.08.2024. Наданий кредит відповідач зобов`язався погасити в останній день вказаного строку кредитування. За користування кредитом нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.2 цього договору. Кредит надається в безготівковій формі в національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355-57*5183 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (п.1.2-п.1.6 Договору). Додатком 1 до Договору визначено графік платежів (а.с. 18-25).

Перед укладенням цього договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України питань здійснення установами фінансового моніторингу (пункт 2.1 договору). Відповідно до п.2.2 видача кредитів клієнту-фізичній особі Товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через вебсайт Товариства.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язання за договором № 38777-04/2024 від 29.04.2024 виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 3300 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту. Зокрема, згідно з квитанцією системи іPay 29.04.2024 було перераховано кошти в розмірі 3300 грн на картку № НОМЕР_1 . Саме такий номер картки було вказано позичальником (відповідачем) у Договорі від 29.04.2024 (а.с.19).

Наданою АТ «Сенс Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією, вищевказана картка відкрита саме на ім`я відповідача, який є клієнтом даного банку. Також з виписки з рахунку за період з 29.04.2024 по 30.04.2024 вбачається, що 29.04.2024 на картку відповідача здійснено транзакцію про зарахування 3300 грн через систему іPay.

Проте відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить заборгованість за тілом кредиту 3300 грн, заборгованість за процентами 4455 грн.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість, та стягнення заборгованості в примусовому порядку на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора.

Відповідно до змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

24 вересня 2024 року міжТОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №24092024, у відповідності до умов якого первісний кредитор ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) фактору ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, за якими виникла прострочена заборгованість. Права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого фактор стає кредитором до боржників стосовно їхньої заборгованості. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін (п.1.2, 1.4, 13.1 договору факторингу) (а.с.30-35).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24092024 від 24 вересня 2024 року, підписаного сторонами договору факторингу, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №38777-04/2024 від 29.04.2024 (а.с.36).

Вказаний договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тверджень про протилежне відповідач не заявив. Тому в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину.

Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором № 38777-04/2024 від 29.04.2024.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 38777-04/2024 (кредитним договором)з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, у результаті чого у нього виникла заборгованість.

Наданим позивачем розрахунком за договором також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 38777-04/2024 від 29.04.2024 заборгованість обліковувалась у розмірі, визначеному на момент укладення договору факторингу і додаткові нарахування позивачем не проводились.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №38777-04/2024 від 29.04.2024 загальна сума заборгованості становить 12870 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 3300 грн, заборгованість за процентами 4455 грн, заборгованість за штрафом 5115 грн (а.с.27-29), - які позивач просить стягнути з відповідача. При цьому, відсотки за користування кредитними коштами було нараховано в розмірі, що узгоджений відповідачем у підписаному ним договорі.

Вказану заборгованість нараховано в межах строку кредитування (до 26.08.2024).

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новим кредитором, за Договором про надання фінансового кредиту № 38777-04/2024 (кредитним договором)від 29.04.2024.

Доказів погашення сумизаборгованості матеріали справи не містять. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, не надав суду доказів, які б спростовували погодження із кредитодавцем усіх істотних умов договору, оформленого в електронній формі, не надав доказів на спростування розрахунку заборгованості перед ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань.

Отже, оскільки відповідач не виконав у повній мірі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3300 грн, заборгованості за процентами в сумі 4455 грн (розмір відсотків було узгоджено сторонами договору) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом в розмірі 5115 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по теперішній час.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 5115 грн штрафу за кредитним договором є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу (неустойки) у період дії воєнного стану, та задоволенню в цій частині не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 1459,65 грн (7755 грн х 2422,40 грн / 12870 грн).

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Ч.1 ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч.4 ст.137 ЦПК України.

Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», акт наданих послуг правової допомоги від 08.10.2025 №565, детальний опис наданих послуг до цього акта, ордер про надання правничої допомоги.

За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява №58442/00 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, враховуючи рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг й виконаних робіт, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача в судових засіданнях, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, з врахуванням обсягу виконаної адвокатськими об`єднанням роботи, беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат та задоволення позову частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 38777-04/2024 від 29.04.2024 в загальному розмірі 7755 (сім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1459 гривень 65 копійок та 2500 гривень витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35234236;

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 11 грудня 2025 року.

Суддя: М.П.Кілик