ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/38/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., представника скаржника - адвоката Гапеки Т.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білай Ольги Сергіївни про визнання дій/бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гапека Тетяна Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва із скаргою на дій/бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинити дії, в якій просить:

- визнати неправомірною дії/бездіяльність Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

- зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який було накладено постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 26 березня 2015 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, запис про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11 вересня 2015 року, індексний номер: 24358329, номер запису про обтяження: 11139711 (спеціальний розділ).

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 26 березня 2015 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а 07 квітня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на момент вчинення виконавчої дії).

У відповідь на запит скаржника орган державної виконавчої служби вказав, що надати детальну інформацію щодо вказаного виконавчого провадження, а також постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу сторін виконавчого провадження неможливо, оскільки виконавче провадження НОМЕР_2 знищене.

Скаржник вказує, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається наявність обтяження майна, на підставі реєстраційної дії, яка була вчинена державним реєстратором Лазор Іван Володимирович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП НОМЕР_1, виданий 26.03.2015, видавник: ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було вчинено 11 вересня 2015 року за індексним номером: 24358329. Номер запису обтяження 11139711 (спеціальний розділ).

Як зазначає скаржник, з урахуванням того, що станом на 04 листопада 2024 року відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, де б боржником була б вказана ОСОБА_1 , вона звернулася до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту, що був накладений в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2, у відповідь на яку отримано лист від 06 грудня 2024 року про неможливість зняття арешту.

Шляхом моніторингу наявних виконавчих проваджень вбачається, що відносно ОСОБА_1 як боржника відсутні відкриті виконавчі провадження, а виконавче провадження № НОМЕР_1 взагалі не відображується в пошуку Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Відомості про ОСОБА_1 , як про боржника, відсутні і Єдиному реєстрі боржників, що свідчить про безпідставність арешту на майно.

З урахуванням викладеного скаржник вважає, що наявність арешту всього належного скаржнику майна порушує право володіння таким майном, а тому звернулася з вказаною скаргою.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2024 року вказану скаргу передано для розгляду судді Якусику О. В.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року розгляд скарги призначено на 20 лютого 2025 року.

14 лютого 2025 року від Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли письмові заперечення, у яких Відділ просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/4170/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 1 031 119,78 грн.

На виконання вказаного судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 23 січня 2015 року було видано виконавчий лист.

03 лютого 2015 року державний виконавець Маріуца Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_1).

26 березня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

07 квітня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в Реєстрі міститься реєстраційна дія щодо обтяження майна, яка була вчинена державним реєстратором Лазор Іван Володимирович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП НОМЕР_1, виданий 26.03.2015, видавник: ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було вчинено 11 вересня 2015 року за індексним номером: 24358329. Номер запису обтяження 11139711 (спеціальний розділ).

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту, що був накладений в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2, у відповідь на яку Відділ повідомив позивача про неможливість зняття арешту.

Як слідує з відповіді Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та письмових заперечень Відділу на скаргу у провадженні Відділу перебували виконавчі провадження, а саме:

(1) № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 753/4170/14 від 23 січня 2015 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ БК «Надра» боргу у розмірі 1 031 119,78 грн., у якому 26 березня 2015 року державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, про зняття якого подану цю скаргу. У цьому виконавчому провадженні 07 квітня 2016 року державний виконавець на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу;

(2) № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 753/4170/14 від 23 січня 2015 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ БК «Надра» боргу у розмірі 1 031 119,78 грн., відкритого 03 жовтня 2016 року, у якому державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» 16 грудня 2016 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім цього, наданими скаржником відомостями з АСПВ підтверджується наявність виконавчого провадження № НОМЕР_3 між тим ж сторонами, у відкритті якого було відмовлено. Водночас матеріали скарги не містять відомостей щодо дати звернення до органу ДВС, дати відмови у відкритті виконавчого провадження, причин такої відмови і подальших наслідків у вигляді оскарження такої відмови.

Оцінюючі вказані обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судового рішення охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Згідно з пунктами 5 - 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як встановлено судом у провадженні Відділу перебувало виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 753/4170/14 від 23 січня 2015 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ БК «Надра» боргу у розмірі 1 031 119,78 грн., відкритого 03 жовтня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

У цьому виконавчому провадженні державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» 16 грудня 2016 року - після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на дату початку виконавчих дій) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частиною п`ятою цієї статті встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Як визначено статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на дату початку виконавчих дій) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом наведеної норми Закону повернення виконавчого документу стягувачу не є підставою зняття арешту, накладеного на майно боржника, та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

З огляду на викладене у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту на майно скаржниці.

Як передбачено частинами першою, п`ятою, шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З огляду на викладені вище обставини строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 753/4170/14 від 23 січня 2015 року перервався його поверненням стягувачу та встановлювався з дня його повернення 16 грудня 2016 року, тобто до 16 грудня 2019 року.

Як було встановлено судом, у АСПВ містяться відомості про наявність виконавчого провадження № НОМЕР_3 між тим ж сторонами (стягувач ПАТ БК «Надра», боржник ОСОБА_1 ), у відкритті якого було відмовлено.

Водночас матеріали скарги не містять відомостей щодо дати звернення стягувача до органу ДВС, дати відмови у відкритті виконавчого провадження, причин такої відмови і подальших наслідків у вигляді оскарження такої відмови.

Як встановлено частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на дату звернення із скаргою), у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відомостей про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, матеріли скарги не містять, а отже у виконавця був відсутній обов`язок зняти арешт з майна боржника.

Водночас суд вважає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу та неможливості поновлення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а як наслідок і неможливість подальшого виконання судового рішення в примусовому порядку, існування арешту, накладеного на майно боржника, втрачає свій сенс, оскільки будь-якого правового механізму реалізації досягнення мети, з якою було накладено арешт, - забезпечення реального виконання судового рішення - немає.

Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Надані скаржником докази та встановлені у цій справі судом обставини, не дають змоги достовірно встановити факт спливу строку пред`явлення до виконання виконавчого листа від 23 січня 2015 року № 753/4170/14 року та неможливості поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання, а тому суд вважає подану ОСОБА_1 скаргу передчасною.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 12-13, 76-81, 141, 258-261, 268, 354, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білай Ольги Сергіївни про визнання дій/бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2025 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК