Справа № 953/9248/25
10 листопада 2025 рокум. Харків
року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Глос М. Л.,
при секретарі Сороченко М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно його відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надалі сторони фактично припинили сімейні відносини, дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач протягом тривалого часу повністю ухилявся від виконання батьківських обов`язків.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 у справі (953/273/25) шлюб між сторонами розірвано, а фактично сумісне проживання припинилось ще з 2023 року.

Судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2025 у справі №953/277/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь матері дитини аліменти, однак згідно з довідкою державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість за аліментами станом на 01.08.2025 становить 20 681,85 грн., що підтверджує тривале невиконання відповідачем обов`язку щодо утримання дитини.

В межах виконавчого провадження №76818818 постановою державного виконавця від 05.08.2025 на грошові кошти боржника накладено арешт, відповідача було внесено до Єдиного реєстру боржників.

З наданих довідок КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №23» встановлено, що дитина зверталася за медичною допомогою виключно у супроводі матері. Згідно з інформацією КЗ «Харківський ліцей мистецтв №133» батько не брав участі в освітньому процесі, не відвідував батьківські збори, з педагогами не спілкувався. Департамент служб у справах дітей ХМР повідомив, що батько жодного разу не звертався із заявами щодо захисту прав дитини, не проявляв інтересу до її життя, навчання та здоров`я, а фактичне виховання та забезпечення усіх потреб здійснює мати та бабуся.

Згідно з інформацією ФОП ОСОБА_5 , яка здійснює репетиторські послуги з англійської мови, батько не відвідував заняття дитини, не цікавився успішністю, натомість мати постійно перебуває в контакті.

Матеріали справи також підтверджують, що позивач не перешкоджала спілкуванню дитини з батьком, однак відповідач свідомо самоусунувся від виховання, не підтримував стосунків з малолітньою донькою, не піклувався про її фізичний, духовний і моральний розвиток. Після пред`явлення ОСОБА_1 заяви про стягнення аліментів ОСОБА_2 перебував у конфліктних стосунках із дитиною та матір`ю, однак жодних реальних дій щодо виконання своїх обов`язків не вчинив.

Під час тривалого перебування дитини з бабусею за кордоном у 20222023 роках батько не проявляв спілкування з дитиною і не надавав допомоги. Усі обставини свідчать про систематичне свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засіданні не з`явились, в позовній заяві позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив. Представник відповідача ОСОБА_6 надала заяву про визнання позову, в якій зазначила, що між відповідачем і позивачкою не склалися сімейні стосунки. Після усиновлення дитини сторони не змогли забезпечити їй належне виховання, турботу та емоційну підтримку. У родині виникали постійні конфлікти, непорозуміння та напруження. На сьогодні їхня комунікація фактично відсутня, стосунки не підтримуються, що негативно впливає на психологічний стан дитини і створює для неї дискомфорт. Позивачка категорично проти будь-якої спільної взаємодії відповідача з дитиною. За таких умов реалізація батьківських прав відповідачем фактично стала неможливою. Відповідач не заперечує факт розгляду справи про позбавлення його батьківських прав і погоджується з тим, що подальше перебування у статусі усиновлювача не відповідає інтересам дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у своїх письмових поясненнях підтримали позовні вимоги та пояснили, що орган опіки та піклування надав відповідний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки остання ухиляється тривалий час від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться донькою.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходить з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58).

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2019 року до 2025 року.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що батьками дитини є: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 ), (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 20 серпня 2020 року).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням своєї дитини не займається, та з 2023 року з дитиною не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про доньку. Піклується про доньку, займається її вихованням, здоров`ям, створивши необхідні умови для проживання, навчання та розвитку дитини її мати ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» від 01.08.2025, де малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом фахівців, амбулаторні прийоми дівчинка відвідує виключно у присутності матері. Виховання та догляд за донькою також забезпечує мати. Батько ОСОБА_2 , на прийом до лікаря дитину не супроводжував, станом здоров`я доньки не цікавився.

Згідно з інформацією адміністрації КЗ «Харківський ліцей мистецтв № 133 Харківської міської ради» від 30.07.2025, де навчається малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько дитини, ОСОБА_2 , протягом навчання дитини до закладу освіти не звертався та його особиста присутність не фіксувалася. Випадків спілкування батька дитини з педагогічними працівниками або адміністрацією закладу не зафіксовано. Контроль за навчанням дитини з боку батька в межах освітнього процесу в закладі не спостерігався, звернень від ОСОБА_2 до педагогів або адміністрації закладу щодо успішності, поведінки чи інших питань, пов`язаних із дитиною, не було. Відповідно до наявних протоколів, батько дитини батьківські збори не відвідував, участі в заходах класу чи ліцею не зафіксовано.

Згідно з інформацією ФОП ОСОБА_5 від 05.08.2025 ОСОБА_3 відвідує заняття англійської мови в мовній школі. З метою отримання додаткових занять зверталась мати дитини, ОСОБА_1 з батьком, ОСОБА_2 , вчитель не знайомий, та він не звертався з метою з`ясування успіхів дитини або поведінки під час занять англійською мовою. Виконання домашніх завдань контролює мати, також вона здійснює оплату кожного місяця.

ОСОБА_2 до Департаменту служб із заявами/скаргами щодо захисту його прав на спілкування та виховання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався.

Як убачається з висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 10.10.2025 року №353 з метою захисту прав та інтересів дітей за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`ясовано, що батько дитини тривалий час вихованням та утриманням доньки не займається, не цікавиться станом здоров`я доньки, її навчанням та дозвіллям, місцезнаходження його невідомо. З опитування неповнолітньої ОСОБА_3 встановлено, що вона з батьком не спілкується. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 164 СК України в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , без поважних причин залишивши дитину без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно її доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265 Цивільно -процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Суддя М. Л. Глос