ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3407/24Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/936/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

суддів - Хоми М.В., Костіва О.З.

за участю секретаря Дідух М.Є.,

Тузова В.В. та представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/3407/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Кушка Олександр Михайлович на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2025 року (ухвалене суддею Мочальською В.М., повний текст рішення складено 11 квітня 2025 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на майно, визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 . Звернулась до суду із вказаним позов.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

Вказувала на те, що у визначений статтею 1270 ЦК України строк з часу смерті матері вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 36597379.

Зазначала, що її сестра ОСОБА_2 не проживала з матір`ю і не подала заяви про прийняття спадщини, а тому не набула жодних прав на майно спадкодавця.

Звертала увагу на те, що 13 липня 2011 року на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2011 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок.

Зазначала, що 09 липня 2018 року на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

Звертала увагу на те, що постановами Тернопільського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року та 03 жовтня 2024 року скасовані рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2011 року та від 16 травня 2018 року, на підставі яких проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірне майно.

Вказувала, що спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті матері, прийняли два спадкоємці за законом першої черги: вона та її брат ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на вищенаведене, просила скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вищезазначене спірне майно та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

У грудні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із вищевказаним зустрічним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначали, що вони від часу свого народження і станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, де головою колгоспного двору була ОСОБА_5 , яка до дня своєї смерті проживала у даному будинку. У цьому ж будинку були зареєстровані та проживали, як члени двору: ОСОБА_7 (зять), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_4 (внук) та ОСОБА_8 (внук, який змінив ім`я на ОСОБА_3 ), які набули права на частку в майні колгоспного двору.

Вказували на те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частку у майні бувшого колгоспного двору. На день її смерті окрім чотирьох членів колгоспного двору проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_5 її частку у колишньому колгоспному дворі у розмірі 1/5 прийняли: ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_6 (син) та відповідачка ОСОБА_1 (донька, яка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори).

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , але не оформив спадкових прав. Його частку в спірному будинковолодінні (1/15) та у спірній земельній ділянці (1/3) спадкувала його сестра ОСОБА_2 , яка проживала на час його смерті з ним та здійснила його поховання.

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 .. Його частку у спірному будинковолодінні (1/5) прийняла його дружина ОСОБА_2 та сини: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, просили визнати за ними право власності на спірний житловий будинок у таких частинах: за ОСОБА_2 - 6/15 часток, за ОСОБА_3 - 4/15 часток, за ОСОБА_4 4/15 часток.

Також ОСОБА_2 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частини спірної земельної ділянки, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_5 та брата ОСОБА_6 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності (номер відомостей про речове право: 26983293 від 09 липня 2018) ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом внаслідок смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на майно:

- 1/15 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 ;

- 1/3 частину земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2305,79 грн.

В решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на майно:

- 6/15 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 ;

- 2/3 частини земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на майно:

- 4/15 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на майно:

- 4/15 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позивних вимог за первісним позовом та в частині задоволення зустрічного позову, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги твердження позивача за первісним позовом про те, що її мати була єдиним членом колгоспного двору, оскільки це підтверджується довідкою №252 від 04.11.2024 року, виданою старостою Будківського старостинського округу Почаївської міської ради.

Вважає, що довідка №228 від 02.10.2024 року, яка видана старостою Будківського старостинського округу Почаївської міської ради не може бути взята до уваги судом, оскільки суперечить іншим довідкам виданим до 02.10.2024 року.

Вказує на те, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги твердження про те, що її сестра ОСОБА_11 не проживала з матір`ю на час її смерті, а тому вважається такою, що не прийняла спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Також вважає, що суд першої інстанції помилково відхилив її посилання на довідки старости Будківського старостинського округу Почаївської міської ради від 25.01.2023 року №49, №167 від 21.02.2024 року, №252 від 04.11.2024 року та взяв до уваги довідку №10 від 07.02.2025 року старости Будківського старостинського округу Почаївської міської ради Пацули В.

Від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Семенюка Ю.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є аргументованим та таким, що ухвалено з дотриманням норма процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кушка О.М. підтримав вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , його представник - адвокат Семенюк Ю.В., який також представляє інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступного.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом.

Судом встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 11 жовтня 1979 року.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 17 липня 1966 року.

ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 07 травня 1983 року.

ОСОБА_8 08.08.2014 року змінив ім`я, про що складено актовий запис №26. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області 08.08.2014.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією паспорта.

Відповідно до довідки №228 від 02.10.2024 року, виданої старостою Будківського Старостинського округу Почаївської міської ради, станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 , головою якого була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , були зареєстровані слідуючі особи: зять ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , помер ІНФОРМАЦІЯ_13 ; дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , внук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , внук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого виконавчим комітетом Будківської сільської ради 01.01.2005, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки №229 від 03.10.2024 року, виданої старостою Будківського Старостинського округу Почаївської міської ради на день смерті ОСОБА_13 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Будківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області 05.10.2008, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області 14.12.2021, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Відповідно до листа начальника Кременецького РКБТІ Цьмух Т.А. №350 від 21.04.2011, на самовільно побудований ОСОБА_5 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація згідно довідки, виданої Будківською сільською радою за № 796 від 28.03.2011. Право власності в БТІ не зареєстровано. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями станом на 15.04.2011 становить 107 983 гривень.

Відповідно до листа №01-16 від 05.12.2017 державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 23.02.2018 власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0077 площею 0,9590, яка розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області є ОСОБА_5 на підставі державного акту від 11.10.2002 РІ 675547.

ОСОБА_1 17.05.2005 звернулася до Почаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_5 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру приватним нотаріусом Ковтунович О.П. 17.05.2005 заведена спадкова справа № 36597379.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_18 , його батьками є: ОСОБА_12 та ОСОБА_5 .

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 спірний будинок побудований у 1986 році, власник - ОСОБА_5

13.07.2011 року на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2011 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта було внесено відомості про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 34125424).

09 липня 2018 року на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року проведено державну реєстрацію права власності (номер відомостей про речове право:26983293) ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234).

Постановами Тернопільського апеляційного суду 02 жовтня 2024 року та 03 жовтня 2024 року рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 травня 2011 року та рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року скасовані та ухвалено нові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 про визнання за нею права власності на спірне спадкове майно.

Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Осієвською О.М. від 10.07.2024 № 86/01-16 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявної реєстрації майна за іншою особою.

Задовольняючи частково первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в частині скасування державної реєстрації права власності на спірне майно позовні вимоги є обґрунтованими, однак вважав, що ОСОБА_1 після смерті матері успадкувала лише 1/15 частину спірного будинковолодіння та 1/3 частину спірної земельної ділянки.

Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на майно, то в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.

Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права.

Тобто, зазначений спосіб захисту як різновид загального способу захисту - визнання права може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

Згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Частиною другою статті 123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або в її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, вирішуються за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Подібні правовідносини проаналізовані Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до статті 563 ЦК УРСР у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні колгоспного двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК УРСР статті 120-127, що врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, та статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

Так, ОСОБА_1 просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки.

Водночас ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звертаючись до суду з зустрічним позовом, просили визнати право власності на спірний житловий будинок у таких частинах: за ОСОБА_2 - 6/15 часток, за ОСОБА_3 4/15 часток, за ОСОБА_4 4/15 часток.

Крім цього, ОСОБА_2 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частини спірної земельної ділянки, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_5 та брата ОСОБА_6 .

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції погодився із його аргументами та вважав, що ОСОБА_2 належала 1/5 частка - як члену колгоспного двору, від матері успадкувала 1/15, від брата ОСОБА_6 успадкувала 1/15, від чоловіка ОСОБА_7 успадкувала та 1/15 частку, а тому їй належить 6/16 часток у спірному будинковолодінні та 2/3 частини спірної земельної ділянки, яку вона успадкувала після смерті матері та брата.

Також місцевий суд вважав, що позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/5 частці в спірному будинковолодіння, як членам колгоспного двору та по 1/15 частки, успадкованої після смерті батька ОСОБА_7 , відповідно остаточна частка у спірному будинковолодінні позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 4/15 частин.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Так, встановлено та сторонами не заперечувалось, що станом на 15.04.1991 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відносилося до колгоспної групи господарства, а головою двору була ОСОБА_5 .

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що членами колгоспного двору були інші особи, окрім ОСОБА_5 , зокрема відповідачами-позивачами не було надано витягів (копій) із погосподарської книги чи інших належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що стороною позивачів за зустрічним позовом на спростування тієї обставини, що ОСОБА_5 не була єдиним членом колгоспного двору, було надано довідку №10 від 17.02.2025 року, видану Будківським старостинським округом Почаївської міської ради про те, що згідно акту обстеження від 07.02.2025 року запис в погосподарській книзі №3 з особовим рахунком № НОМЕР_9 станом на 15 квітня 1991 був помилковим.

Із самого акту обстеження від 07.02.2025 року вбачається, що в ході обстеження було виявлено, що зі слів представників громадськості станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 .

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що за відсутності інших належних та допустимих доказів, вищезазначена довідка №10 від 17.02.2025 року та акт обстеження від 07.02.2025 року не є достатніми та допустимими доказами на підтвердження тієї обставини, що вищезгадані особи (включаючи неповнолітніх) станом на 15 квітня 1991 року були членами суспільної групи - колгоспного двору (працювали в колгоспі і були членами колгоспу) та були зареєстровані і проживали в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який входив до складу майна такого двору.

Відтак, суд першої інстанції помилково виснував про те, що зять ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_2 , внук ОСОБА_4 та внук ОСОБА_8 є співвласниками колгоспного двору разом із ОСОБА_5 (у рівних частинами по 1/5), оскільки доказів на підтвердження тієї обставини, що інші особи, окрім ОСОБА_5 (яка була його головою) були членами вищезгаданого колгоспного двору, в матеріалах справи немає.

За вказаних обставин, спадкування щодо вищезазначеного будинку по АДРЕСА_1 (як і щодо спірної земельної ділянки) має відбуватись відповідно до загальних положень книги шостої ЦК України щодо спадкування за законом особами, визначеними у статтях 1261-1265 року, у даному випадку між дітьми ОСОБА_5 : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно довідки № 229 від 02.10.2024, виданою старостою Будківського старостинського округу Почаївської міської ради, вбачається, що станом на день смерті ОСОБА_5 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) проживали в житловому будинку по АДРЕСА_1 та у ньому були зареєстровані, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , відтак наявні підстави вважати, що останні є такими, що прийняли спадщину після смерті матері.

Водночас ОСОБА_1 17.05.2005 року звернулася до Почаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_5 , тобто також прийняла спадщину після смерті матері.

Разом з тим, як було встановлено, ОСОБА_6 , який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, однак не оформив своїх спадкових прав, помер ІНФОРМАЦІЯ_19 і матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_6 , зокрема доказів на підтвердження того, що станом на день його смерті вона проживала разом з братом за однією адресою чи доказів, що вона зверталася у визначений законом строк в нотконтору з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок його смерті.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України Про нотаріат нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину здійснюють нотаріуси.

Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав у разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України Про нотаріат).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду.

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена, це може бути підставою для відмови у позові.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 182/8267/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 643/20546/14-ц, від 13 травня 2022 року у справі № 552/4460/20, від 19 травня 2022 року у справі № 636/1853/18, від 25 травня 2022 року у справі № 298/1618/19, від 08 грудня 2022 року у справі № 518/164/20.

Відтак місцевий суд прийшов до передчасного висновку, що ОСОБА_2 успадкувала частку у спірному майні після смерті свого брата ОСОБА_6 .

З урахуванням встановлених обставин цієї справи, зокрема відсутності доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_19 ОСОБА_2 прийняла належне померлому спадкове майно (1/3 частину спірного будинку та 1/3 частину спірної земельної ділянки), колегія суддів вважає за неможливе вирішити дане питання під час розгляду даного спору.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на майно, а саме: на 1/3 частини спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та на 1/3 частини спірної земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077, а також визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на майно, а саме: на 1/3 частини спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та на 1/3 частини спірної земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077.

На підставі наведеного, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в оскаржувальній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішенням, яким первинний та зустрічний позови задовольнити частково.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2025 року скасувати в оскаржувальній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на майно, а саме: на 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 34125424) та на 1/3 частини земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234).

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на майно, а саме: на 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 34125424) та на 1/3 частини земельної ділянки площею 0,959 га за кадастровим номером :01:001:0077 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Будківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234).

В задоволені решти позовних вимог в цій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рушення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.