Справа № 930/2462/25
Провадження №2/930/1294/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2025 року м.Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
судді Богоніс Н.Я.,
за участю секретаря судового засідання Вакар Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Немирів Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за підписом його представника Балюха Євгена Олександровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через свого представника Балюха Євгена Олександровича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 17.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі кредитор) та ОСОБА_1 (надалі позичальник, відповідач) шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено Кредитний договір №17.02.2025-100002594 (далі Кредитний договір), за умовами якого Товариство надало Споживачу кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 217 днів.
За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до стандартної процентної ставки у розмірі 1 % в день протягом перших трьох чергових періодів, у розмірі 0,5% в день протягом наступних періодів, що застосовується протягом строку кредитування.
Відповідач часткових оплати в рахунок погашення боргу за кредитним договором не здійснював.
На переконання позивача, відповідач не виконав свого зобов`язання по договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором: 5000,00 гривень - сума основного боргу, 7750 гривень - сума заборгованості за відсотками, 450 гривень - сума комісії за надання, 900 гривень - сума комісії за обслуговування, 2500 гривень - сума неустойки.
Ухвалою суду від 15.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06 листопада 2025 року.
У судові засідання призначені на 06.11.2025, 02.12.2025 та 11.12.2025 учасники справи не з`явилися.
Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, не повідомила суд про причини неявки в судове засідання та не подала відзиву на позов. При цьому, суд наголошує, що відповідач повідомлялася про дату, час та місце судових засідань шляхом направлення рекомендованих листів з повідомленням про вручення, шляхом направлення смс повідомлення на номер телефону вказаний у кредитному договорі, а також шляхом розміщення оголошення про виклик особи в судове засідання.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою «Заочний розгляд справи» ЦПК України.
Ураховуючи те, що відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явився у судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, то керуючись ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 17.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено Кредитний договір №17.02.2025-100002594, за умовами якого Товариство надало Споживачу кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 217 днів.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Нормою частини 2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частин третьої, шостої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Таким чином сторони уклали Кредитний договір №17.02.2025-100002594 від 17.02.2025 (далі у тексті Кредитний договір).
У п. 3.1 укладеного Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісію.
Відповідно до заявки кредитного договору сума кредиту становить 5000,00 гривень, строк надання кредиту 217 днів з дати його надання по 21.09.2025, сума комісії за надання кредиту 450 гривень, сума комісії за обслуговування кредиту 900 гривень.
За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до стандартної процентної ставки у розмірі 1 % в день протягом перших трьох чергових періодів, у розмірі 0,5% в день протягом наступних періодів, що застосовується протягом строку кредитування.
На виконання умов Кредитного договору ТзОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача, яку той вказав при оформленні кредитного договору №17.02.2025-100002594. Як вбачається із квитанції про зарахування від 17.02.2025р. № 656436699, 17.02.2025 року зараховано кошти в сумі 5000,00 грн на картку отримувача НОМЕР_1 , призначення платежу: видача за договором кредиту №17.02.2025-100002594, номер операції: 656436699, код авторизації 396067, термінал: www.ipay.ua.
ТОВ «Споживчий центр» є юридичною особою з видом економічної діяльності: інші види кредитування (основний), що підтверджується копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Отже, між сторонами на підставі укладеного Кредитного договору виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів законодавства.
Суд також встановив, що у подальшому відповідач свої зобов`язання, взяті на себе за Кредитним договором належним чином не виконала, борг за кредитним договором не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором: 5000,00 гривень - сума основного боргу, 7750 гривень - сума заборгованості за відсотками, 450 гривень - сума комісії за надання, 900 гривень - сума комісії за обслуговування, 2500 гривень - сума неустойки, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №17.02.2025-100002594 від 17.02.2025.
Відповідачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на спростування вказаних обставин, а також доказів погашення заборгованості.
Суд, перевіривши правильність нарахувань сум заборгованості за тілом кредиту, відсотках та комісії у доданому до позовної заяви розрахунку, дійшов висновку, що вони здійснені позивачем відповідно до умов укладеного договору та чинного законодавства: у розмірі, які передбачені Кредитним договором; суми процентів за користування кредитом нараховані у період дії Кредитного договору .
Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України на позичальника покладено обов`язок повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Суд констатує, що у справі відсутні належні докази належного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань.
Щодо стягнення заборгованості за неустойкою.
Позивач також ставить вимогу про стягнення з відповідача заборгованість з неустойки в сумі 2500 грн, оскільки останнім порушено зобов`язання визначені договором.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України і триває дотепер.
З огляду на вказані обставини позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позивача) неустойки за порушення зобов`язання.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за неустойкою у сумі 2500 гривень задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень згідно платіжної інструкції № СЦ00046104 від 13.10.2025.
Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2057,34 гривень.
На підставі наведеного вище, статей 207, 525, 526, 629, 638, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 1, 8,11-13Закону України «Про споживчекредитування» та керуючись статями 12, 13, 80, 81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за підписом його представника Балюха Євгена Олександровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з неустойки відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати у розмірі 2057,34 гривень (дві тисячі п`ятдесят сім гривні 34 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Н.Я.Богоніс