Справа № 740/5165/25
Провадження № 2/740/2396/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Мартиненко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Ніжині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 26.02.2021 по 08.11.2022, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської област від 29.12.2021 ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а аткож стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки його доходів до досягненя дитиною трьох років.Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 11.06.2024 зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання дочки з частки на 1/6 частку, а на її утримання з 1/6 на 1/8 частку. Оскільки на даний час, аліменти на її утримання відповідач не сплачує, додатково матеріальної допомоги не надає, то наявні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Визначений судом розмір аліментів не відповідає вимогам сьогодення та інтересам дитини, тобто не є достатнім для забезпечення належного утримання та виховання дочки.

Ухвалою судді від 19.09.2025 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.10.2025 від представника відповідача адвоката Іллющенка С.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив що відповідач має ще одну дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку сплачує аліменти у розмірі 1/6 частки, таким чином загальний розмір його аліментних зобов`язань становить 1/3 частки доходів. Вказав, що при визначенні розміру аліментів, суд має враховувати обставини згідно ст.182 СК України. З часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів у нього змінилися життєві обставини: його стан здоров`я значно погіршився, він має хронічні захворювання лікування яких потребує регулярних обстежень та тягне за собою значні витрати. Він вимушено перебуває на лікарняних, що негативно визначається на його доходах. Крім того, у нього на утриманні перебуває непрацездатна мати, яка є інвалідом 2 групи та потребує постійного догляду. Таким чином, фактично відповідач утримує двох малолітніх дітей та непрацездатну матір, що суттєво обмежує його фінансові можливості. Крім того, зазначив, що позивач офіційно працевлаштована, має стабільний дохід та повинна також брати участь у забезпеченні потреб дитини. Послання позивача на те, що вона більше не отримує аліментів на власне утримання, не є обґрунтованою підставою для збільшення аліментів на дитину. Вона перебуває у новому шлюбі з ОСОБА_5 і відповідно до законодавства, саме чоловік зобов`язаний забезпечувати її матеріально.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.09.2021 (а.с.7).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2021 до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку доходу відповідача щомісячно, починаючи з 12.11.2021 до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.8-11).

Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2024 у справі №740/8095/23 зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2021 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , з 1/4 на 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та на користь ОСОБА_1 на її утримання, з 1/6 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку. Також зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.09.2023 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 на 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та на користь ОСОБА_7 на її утримання, з 1/6 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьохрічного віку.

Цим рішенням встановлено, що у ОСОБА_2 відбулося погіршення майнового стану, зменшення отриманих доходів, та враховано розмір стягуваних з нього аліментів (у розмірі 1/4 + 1/4 + 1/6 + 1/6 частки від його доходу), що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей до 1/6, а на користь відповідачок до 1/8.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991 (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ста.192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Відповідно до ста.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 , остання просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2024 з 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів на частину, на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, посилаючись на те, що відповідач в спромозі сплачувати більший розмір аліментів, оскільки на даний час він вже не сплачує аліменти на її утримання, додатково матеріальної допомоги не надає, а стягувані з відповідача аліменти не покривають потреб дитини, які з віком зростають.

Разом з тим, доказів про покращення матеріального стану відповідача позивач не надала.

Судом встановлено, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей і має обовязок утримувати всіх своїх дітей в рівних частинах. Відповідач не заперечує свій обовязок щодо утримання дочки ОСОБА_8 , але не погоджується із стягненням з нього аліментів саме у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), посилаючись на те, що він сплачує аліменти ще на одну дитину, крім того його стан здоровя погіршився та він здійснює догляд за матір`ю яка є інвалідом.

Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 21.07.2021 у справі №691/926/20, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

При цьому, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №715/2073/20.

Розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання дочки ОСОБА_8 , відповідає вимогам сімейного законодавства, вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Інший висновок суперечитиме передбаченому в ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, загальному принципу, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одночасно, суд звертає увагу, що відповідач сплачує аліменти у рекомендованому розмірі аліментів на двох дітей (1/3), збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дочки ОСОБА_8 , за умови, що розмір аліментів, які стягуються на утримання дочки ОСОБА_4 , залишається незмінним, призведе до дисбалансу інтересів вказаних дітей, оскільки останні опиняться у нерівному матеріальному становищі, в частині його забезпечення зі сторони відповідача ОСОБА_2 .

Водночас суд враховує стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 , який також вимагає здійснення витрат на лікування. Згідно копій медичних висновків ОСОБА_2 має наступні діагнози: хронічні захворювання серцево-судинної системи, у тому числі нейроциркуляторну дистонію, церебрастені, вестибуло-атаксії та гіпертонічну хворобу, 15.04.2025 переніс гіпертонічний криз.

Крім того, суд бере до уваги, що батько спілкується із дочкою та проводить з нею час, при цьому активне дозвілля теж потребує додаткових коштів.

Також суд враховує, що відповідач утримує не тільки двох малолітніх дітей, а на його утриманні перебуває також мати ОСОБА_9 , як є особою з інвалідністю другої групи та має хронічні захворювання, та що за рахунок свого доходу відповідач здійснює її утримання та догляд, що підтверджується, медичними виписками та актом про встановлення факту здійснення особою догляду від 14.08.2024.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене вище, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, не надала, а також обставини, що наводить позивачка в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, на думку суду, не є істотними та достатніми для зміни визначеного за рішенням суду розміру аліментів, тому суд вважає, що достатніх підстав для зміни розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, та враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати компенсуються за рахунок держави відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.183, 192 СК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 272 279, 430 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Т.О. Гагаріна