Справа № 697/2845/25
Провадження № 2/697/1319/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 грудня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судових засідань Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони мають спільну малолітню дину, а саме є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 17.12.2024 Канівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Сторони на цей час залишаються перебувати у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 20.04.2024 Канівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №53, однак разом у складі сім`ї не проживають, відповідач проживає від позивачки та дитини окремо, спільна дитина позивачки та відповідача знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач в свою чергу з вересня 2025 року участі в утриманні та забезпеченні спільної малолітньої дитини не бере, добровільної матеріальної допомоги не надає, весь максимальний тягар виховання, забезпечення та утримання дитини здійснює позивачка самостійно.

Позивачка перебуває на цей час у декретній відпустці та здійснює догляд за спільною з відповідачем малолітньою дитиною і також потребує матеріальної допомоги, а саме тимчасового утримання зі сторони відповідача згідно гарантій передбачених нормами чинного законодавства, а саме ч. 2 ст. 84 СК України, якою визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

За таких обставин, позивачка вважає, що відповідач на її користь, як на дружину з якою проживає дитина повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/8 заробітку (доходу) платника аліментів до часу досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За цих обставин, позивачка та її малолітня дитина повинні утримуватися відповідачем як мінімум до досягнення дитиною 3-х років, що стосується позивачки та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 років.

На сьогоднішній час відповідач є фізично здоровим чоловіком, має постійний дохід, має місце роботи (служби), іншої сім`ї та дітей не має, тому повністю здатен нести фінансову відповідальність перед позивачкою щодо сплати аліментних зобов`язань, позивачка впевнена, що відповідач повинен та здатен таку матеріальну допомогу надавати, оскільки спільна дитина проживає та перебуває на повному утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку не бажає брати участі в забезпеченні, утриманні та вихованні дитини, не цікавиться проблемами виховання та утримання малолітньої дитини, весь тягар матеріального забезпечення та належного виховання перебуває одноособово у відповідальності позивачки.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.10.2025 і до повноліття дитини та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 24.10.2025 і до досягнення дитиною 3-х років.

Ухвалою Канівського міськрайонного суд Черкаської області від 03.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. (а.с.17).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.04.2024, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 20.04.2024 у Канівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 53. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 » (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.12.2024 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Черкаси, Черкаської області. Батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки №347 від 23.10.2025 про зареєстрованих у житловому приміщення осіб, виданої Виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради власнику житлового приміщення ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 191 СК України передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, у разі відсутності домовленості між сторонами, право позивача на стягнення аліментів є безумовним та не може ставитися в залежність від позиції відповідача.

Таким чином, позивач у відповідності до ст.ст. 180, 185 СК України, має право на отримання від відповідача аліментів на дитину.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню повністю, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.10.2025 і до повноліття дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне.

Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе, при цьому відповідач є здоровим молодим чоловіком, який працездатний та працює.

У добровільному порядку питання щодо утримання позивача відповідачем до досягнення їхньою дитиною трьох років останніми не вирішено.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно з ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, законодавством України передбачено право жінки-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає спільна з чоловіком дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач не подав заперечення щодо стягнення аліментів з нього на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Також, суд при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню.

Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 24.10.2025.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.).

Судом встановлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру стягнення з відповідача аліментів на дитину та на дружину. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що складає 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 280-283, 430 ЦПК України, ст. ст. 84, 91, 180-182 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 - аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.10.2025 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 - аліменти на дружину в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 24.10.2025 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя Б . К . Скирда