У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ про відмову в відкритті провадження в справі/

10 жовтня 2025 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимирівна про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою.

У поданій до суду заяві ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є чоловіком та дружиною на підставі зареєстрованого шлюбу.

Відповідно до ч. 3ст. 294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дослідивши зміст поданої заяви та доданих до неї документів, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі виходячи з наступного.

У поданій заяві ОСОБА_1 вказує, що між померлим, ОСОБА_2 , 1937 року народження, та нею, 04.08.1959 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , актовий запис 419. Відповідно до вказаного свідоцтва після реєстрації шлюбу одруженим були присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_3 , дружині - ОСОБА_3 . Наведене також вбачається і з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 7 від 25.08.2022. Від вказаного шлюбу мають двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 . При цьому, як вбачається з наданих до цієї заяви документів, прізвище заявниці у вказаних документах як ОСОБА_3 . Проте, у паспорті громадянина України заявниці серії НОМЕР_4 , виданого Солом?янським РВ ГУДМС України в м. Києві 27.11.2014 її прізвище зазначено, як ОСОБА_6 .

Пояснено, що заявниця та померлий, ОСОБА_2 , не були юридично обізнаними особами, вони не задумувались про необхідність зміни прізвища в паспорті заявниці у зв?язку із укладанням шлюбу. Все своє життя вони прожили разом, а факт того, що в паспорті заявниці вказане інше прізвище ніж в свідоцтві про одруження не завдавало їм складнощів у їхньому житті до моменту звернення до нотаріуса для оформлення спадщини.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтями 2, 6, 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У п. 10 Постанови надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі №2-о-48/10 (провадження № 61-1217св18).

Отже, встановлення в судовому порядку, в тому числі й в порядку окремого провадження, факту реєстрації шлюбу здійснюється за умови реєстрації шлюбу в передбаченому законом порядку та втрати відповідного документу, який не можливо поновити.

Проте, заявник просить встановити факт реєстрації шлюбу не у зв`язку із втратою свідоцтва про шлюб (відсутністю архіву, відсутністю запису в актах цивільного стану), а у зв`язку із розбіжністю у написані прізвища в свідоцтві про шлюб та в паспорті, що суперечить вимогам ст. 315 ЦПК України.

Та обставина, що у правовстановлюючих документах наявна розбіжність у написанні прізвища заявника, не є підставою для встановлення факту перебування у зареєстрованому шлюбі, оскільки неправильність актового запису може бути виправлена органами РАЦС при зверненні до них заінтересованої особи з відповідною заявою.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимирівна про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А. Усатова