РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

(Справа № 285/5058/25, провадження у справі № 2/0285/2310/25)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Звягельської міської ради Звягельводоканал (далі КП Звягельводоканал) про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року до суду звернулась позивачка ОСОБА_1 з позовом до відповідача КП Звягельводоканал, в якому просить суд зобов`язати відповідача здійснити їй перерахунок оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період лютого 2022 року по лютий 2025 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 з нарахування по нормам споживання на нарахування за показниками лічильника, виходячи із об`ємів фактично використаної води Крім того, також просить визнати протиправним та скасувати повністю рішення відповідача КП Звягельводоканал в особі комісії від 16 квітня 2025 року, оформлене протоколом №238, засідання комісії про розгляд порушення законодавства у сфері надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, яким визнано за нею факт порушення п.3 ч.2 ст.7 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

На обґрунтування позову позивачка зазначає, що являється споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які вона отримує за адресою: квартира АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . В березні відповідач звернувся до суду з позовом до неї в якому просить стягнути з неї на свою користь 21 606,01 грн заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з лютого 2022 року по лютий 2025 року. Вважає, що така вимога відповідача не ґрунтується на вимогах закону, оскільки заборгованість була нарахована не за показниками лічильника, якій встановлено в квартирі, а на підставі загальних нормативів згідно із тарифами. Також вказує на те, що вона не була обізнана про необхідність проведення повірки лічильника, оскільки в порушення вимог законодавства відповідач не направляв їй будь-яких повідомлень про необхідність проведення повірки лічильника.

Крім того, відповідач в особі комісії, своїм рішенням №238 від 16.04.2025 року зобов`язав її в термін до 18.04.2025 року провести дії щодо заміни приладу обліку водокористування. При цьому не вказавши в акті причину поломки або способу втручання в роботу лічильника з її боку.

Позивачка посилаючись на те, що оскільки повірка лічильника не відбулась саме з вини відповідача, а також, що рішення комісії є протиправним, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у поданому відзиві позовні вимоги не визнав.

Вказує, що всі дії відповідача відповідали вимогам чинного законодавства. Зазначає, що позивачка зобов`язана була подавати показники лічильника, але останній раз вона їх подала 30.04.2016 року, а тому лічильник позивачки було знято з обліку. в порушення вимог законодавства останній показники лічильника з просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які вона отримує за адресою: квартира АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Зазначена обставина визнана сторонами в судовому засіданні.

У квартирі для обліку наданих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, було встановлено та опломбовано лічильник обліку холодної води КВ - 1,5, заводський номер 048717, 1999 року випуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до переліку житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

При цьому, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» під обслуговуванням вузлів обліку слід розуміти: огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку.

Згідно ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Згідно ч.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до постанови НКРЕКП №1141 від 16.06.2016 р. (із змінами та доповненнями, зокрема постановою НКРЕКП № 2499 від 16.12.2020 року), структурою тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не передбачені витрати на обслуговування та повірку індивідуальних засобів обліку води.

Отже, повірка та ремонт приладів, що забезпечують індивідуальний облік води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів (споживачів) (з дати набрання чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - 02.08.2017року ).

В квартирі за адресою позивачки: АДРЕСА_1 встановлений прилад, що забезпечує індивідуальний облік холодної води.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016р. №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» (далі - Наказ), на засоби вимірювальної техніки (лічильники води) встановлено міжповірочний інтервал 4 (чотири) роки, після закінчення якого вони підлягають періодичній повірці.

Позивачкою в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження, що повірка лічильника була проведена у встановлений законом строк.

Як вбачається з листів, які відповідачем було долучено до відзиву, позивачка повідомлялася у лютому 2022 року та червні 2023 року про необхідність проведення повірки лічильника (а.с.37, 39).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.02.2019 року у справі №233/6570/15-ц заперечення споживача щодо суми заборгованості, нарахованої за відповідними нормами споживання можуть бути визнані обґрунтованими виключно у випадку, коли споживач доведе, що за період нарахування спірної заборгованості облік спожитих послуг відбувався квартирним засобом обліку, який згідно із законом дозволяється застосовувати, тобто який пройшов повірку, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку.

Таким чином, оскільки позивачка звертаючись з даним позовом до суду не надала докази, що у період нарахування спірної заборгованості лічильник води встановлений в її квартирі пройшов повірку та згідно з вимогами закону міг бути застосований для визначення суми оплати за спожиті нею послуги, суд доходить висновку про відмову у його задоволенні в цій частині.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача КП Звягельводоканал в особі комісії від 16 квітня 2025 року.

Встановлено, що згідно Акту перевірки водоспоживання від 03.04.2025 р. в квартирі позивачки, лічильник КВ-1.5 №048717, 1999 р., не працює, корпус не пошкоджений, пломбування не пошкоджене (а.с.17).

Згідно протоколу засідання комісії при розгляді порушень законодавства у сфері надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №238 від 16.04.2025, де було розглянуто Акт та комісією прийнято рішення про заміну позивачкою до 18.04.2025 р. приладу обліку водоспоживання (а.с.18).

В судовому засіданні позивачка не заперечувала того факту, що лічильник не працював, та якій в подальшому вона замінила.

Разом з тим, як вбачається зі змісту Протоколу, відповідачем було запропоновано позивачці замінити не працюючий прилад, при цьому будь яких штрафних санкцій згідно законодавства до неї застосовано не було.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити (ст. 15 та ст. 16 ЦК України, ст. 4 та 12 ЦПК України).

Отже, враховуючи, що позивачкою не було зазначено, яке саме її право було порушено оскаржуваним Протоколом та яке повинно бути захищене судом, а також які негативні наслідки для неї це потягло, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Отже, виходячи з вищевикладеного, та враховуючи те, що позивачка не надав суду достовірних доказів про порушення її прав з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим у задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до Комунального підприємства Звягельської міської ради Звягельводоканал (, вул. Г. Сагайдачного, 43 м. Звягель, Житомирської області) про захист прав споживачів, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 15.12.2025 року.

Головуючий