____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/276/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участю:

позивачки (в режимі відеоконференції) Клименко О.М.,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кокарева А.П.,

представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Карпенко В.І.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , - адвоката Дьогтєва С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі судових засідань Київського районного суду м. Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 947/12720/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог

Адвокат Чумаченко С.О. звернувся до Київського районного суду м. Одеси в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , відповідно до якої просить суд:

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 житловий будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 139,4 к.м., житловою площею 69,7 кв.м. та надвірних споруд: літня кухня - «Б», сарай - «В», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 земельну ділянку під АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:010:0079, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між ОСОБА_6 та нею, посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1521, набула право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :24:010:0079, площею 0,0206 га.

Крім того, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між ОСОБА_6 (продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем), посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1522 набула права власності на вищенаведену земельну ділянку з кадастровим номером: :24:010:0079, площею 0,0053га.

На підставі вищенаведеного договору купівлі-продажу від 07.03.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності.

09.04.2022 ОСОБА_1 виїхала за межі України до Німеччини.

19.05.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Галиною Василівною за реєстровим номером 1774 було посвідчено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Костенко Н.В., Консулом Генерального консульства України в Едмонтоні, 17.01.2023 року за реєстровим №573/65, діяв ОСОБА_4 , продала ОСОБА_5 нерухоме майно:житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0053га (кадастровий номер: :24:010:0079), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 16.02.2024, державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі, Чорною С.Г. за реєстровим № 10-135 посвідчений договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_2 , відповідно до якого остання набула право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 був здійснений перепродаж вищенаведеного будинку та земельної ділянки у ОСОБА_7 ..

Підробка документів та відсутність передачі коштів за продаж будинку.

Проте, в період, зазначений в договорі купівлі-продажу від 19.05.2023, позивачка в місті Едмонтоні (Канада) не перебувала, довіреність, посвідчену ОСОБА_8 , Консулом Генерального консульства України в Едмонтоні, 17.01.2023 за реєстровим№573/65 не підписувала, довіреність не посвідчувалась, не бажала відчужувати (продавати) будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 та не уповноважувала ОСОБА_4 на вчинення вказаних дій, не була обізнана про те, що вчиняється продаж вищенаведеного будинку та земельної ділянки.

У зв`язку з вищенаведеним, а також зважаючи на незаконне заволодіння майном позивачки, Одеською обласною прокуратурою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 15.02.2023 за фактом заволодіння невстановленими особами нерухомим майном та транспортними засобами, з використанням завідомо підроблених довіреностей, начебто посвідчених у Консульствах України за кордоном, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

У відповідь на запит Одеської обласної прокуратури Генеральне консульство України в Едмонтоні листом від 13.04.2023 повідомило, що Генконсульством України в Едмонтоні не посвідчувались довіреності за реєстровими номерами 573/79 та 573/65 від 17 січня 2023. Зазначені номери відсутні у реєстрі довіреностей установи. Особи, зазначені у запиті до Генерального консульства України не звертались.

Крім того, листом від 09.03.2023 Генеральне консульство України в Едмонтоні у відповідь на запит повідомило приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Журавель В.М., що Генконсульством України в Едмонтоні не посвідчувались довіреності за реєстровими номерами 573/79 та 573/65 від 17 січня 2023 року. Звернення від осіб, зазначених у запиті щодо вчинення нотаріальних чи будь-яких інших дій до установи не надходили.

Більш того, як стало відомо позивачці в ході досудового розслідування вищенаведеного кримінального провадження, на початку травня 2023 року до ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою позивачки, приїхав ОСОБА_10 та представився адвокатом Клименко О.М., пообіцяв зробити їй візу для виїзду до сестри у Німеччину та взяв з неї гроші за оформлення візи і перевіз її до своєї тітки ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ).

У подальшому ОСОБА_5 викликала поліцію та повідомила співробітникам поліції, що ОСОБА_9 росіянка та громадянка рф, що їй потрібно виїхати з України, вигнала її з дому, а вона того ж дня опинилась на вулиці.

За продаж будинку ОСОБА_9 ніякі грошові кошти не передавали, будь-які довіреності від її сестри на продаж будинку вона не бачила. Також, повідомила, що наразі в будинку ОСОБА_12 робить ремонт з метою продажу будинку.

Додатково слід зазначити, що кошти за продаж будинку ОСОБА_1 не отримувала, на скільки їй стало відомо в ході досудового розслідування, нотаріус також особисто не бачила факту передачі грошових коштів під час посвідчення угоди з купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки.

Також, просимо суд звернути увагу на те, що під час перепродажу вищенаведеного будинку вже здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 15.02.2023, проводились слідчі та розшукові дії, про що могло бути відомо ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та державному нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори Чорній С.Г.

Крім того, звертаємо особливу увагу на те, що право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Також представник позивачки звертає увагу на те, що ОСОБА_5 продала будинок та земельну ділянку за 1 072895 грн, тоді як придбала за 1 160000,00 грн.

Сторона позивача вбачає в діях ОСОБА_5 бажання за будь-яких умов позбутися будинку та земельної ділянки, навіть собі у збиток.

Також зазначає, що разі задоволення позовної заяви, рішення суду може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , адже за умови доведення відповідачкою передачі грошових коштів ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 19.05.2023, ОСОБА_5 може в подальшому звернутись позовом до ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутих ним грошових коштів, сплачених ОСОБА_5 .

Крім того, у разі задоволення позову ОСОБА_2 може звернутись до ОСОБА_5 з позовом про повернення безпідставно набутих нею грошових коштів, сплачених ОСОБА_2 .

Також стороні позивача невідомо чи сплачувались грошові кошти при подальшому перепродажі нерухомого майна та земельної ділянки, адже в договорі від 16.02.2024 лише зазначено про те, що кошти були одержані продавцем від покупця до підписання цього договору, проте, позивачці наразі не відомо чи перебувають в матеріалах нотаріальної справи докази одержання відповідних коштів продавцем.

Відповідно до вищенаведеного договору купівлі-продажу від 16.02.2024 за реєстровим номером 10-135, оціночна вартість житлового будинку 1 000 677 грн.

Оціночна вартість відчужуваної земельної ділянки 72 218 грн (згідно зі звітом про оцінку).

Таким чином, один відсоток від ціни позову 1072895 складає 10728,95 грн.

Повідомляє, що на момент подачі позовної заяви позивач поніс судові витрати у розмірі 10728,95 грн (судовий збір за подання позовної заяви) та 605,60 грн (за подання заяви про забезпечення позову), можливі інші витрати в залежності від ходу розгляду справи, зокрема витрати на правничу допомогу адвоката.

В залежності від заперечень відповідачки можливе надання в подальшому додаткових доказів.

Просить позовні вимоги задовольнити.

Відзив на позовну заяву

Правом подання відзиву відповідачка не скористалась

Пояснення третіх осіб

Правом подання пояснень на позов терті особи не скористались

Процесуальні дії та рух справи

Представник позивача 17.04.2024 безпосередньо звернувся до Київського районного суду м. Одеса з вказаним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справарозподілена судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В., яка ухвалою від 08.05.2024 відкрила провадження у справі та призначила підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.05.2024 задоволено клопотання представника позивачки: витребувано від приватного нотаріуса Філімонової Г.Ф. належним чином завірені копії документів, надані при посвідченні договору купівлі-продажу від 19.05.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , реєстровий номер 1774, а також витребувати від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Чорної С.Г. належним чином завірені копії документів, надані при посвідченні договору купівлі-продажу 16.02.2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , реєстровий номер 10-135.

28.06.2024 до суду від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Чорної С.Г. надійшли витребувані належним чином завірені копії документів стосовно посвідчення договору купівлі-продажу від 16.02.2024.

09.07.2024 до суду від приватного нотаріуса Філімонової Г.Ф. надійшли належним чином завірені копії документів стосовно посвідчення договору купівлі-продажу від 19.05.2023.

У зв`язку із звільненням судді з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, справу було передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з повторним автоматизованим розподілом від 20.08.2024 справу передано судді Скриль Ю.А., у зв`язку з чим необхідно прийняти дану цивільну справу до провадження, призначивши підготовче засідання, про що сповістити учасників судового розгляду.

Ухвалою судді від 28.08.2024 прийнято до провадження вказану справу. Призначено підготовче засідання на 10.09.2024

Підготовче засідання за клопотанням третьої особи Мелідіс Л.А., у зв`язку з перебуванням нею на лікарняному, а також з урахуванням позиції представника позивачки адвоката Ніц А.С., який не заперечував проти відкладення підготовчого засідання через неознайомлення ним з матеріалами, витребуваними у нотаріусів, відкладене на 02.10.2024.

У підготовче засідання 02.10.2024 з`явився представник позивачки адвокат Кокарев А.П., інші учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Підготовче засідання відкладене на 07.11.2024.

04.10.2024 від третьої особи ОСОБА_5 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документи: копію довіреності № 1984/2022, копію лсита ГУНП в Одеській області від 16.10.2023 № 60-9069, роздруківку смс від 23.08.2023, копію опису документів від ОСОБА_1 від 13.08.2022, флеш носій з 2 записами доньки позивачки та сестри позивачки ОСОБА_9 .

У підготовче засідання 07.11.2024 з`явився представник позивачки адвокат Кокарев А.П., інші учасники справи не з`явились.

07.11.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_5 про відкладення підготовчого засідання, у якій зазначила, що у зв`язку із смертю чоловіки, за сімейними обставинами не може взяти участь у цьому засіданні.

Інші учасники справи причини неявки суду не повідомили.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 11.12.2024 з метою здійснення повторного виклику учасників справи, явку відповідачки ОСОБА_2 визнано обов`язковою.

25.11.2024 до суду надійшли заперечення представника відповідачки адвоката Чумаченка С. О. проти задоволення клопотання ОСОБА_5 від 04.10.2024 про долучення копій документів.

11.12.2024 до суду надійшло клопотання представника третьої особи ОСОБА_5 адвоката Зарецького І.Г. про відкладення підготовчого засідання через його зайнятість в іншій справі.

У підготовчому засіданні 11.12.2024 представник позивачки адвокат Кокарев А.П. заперечував проти відкладення розгляду справи.

Суд визнав причини відкладення представника ОСОБА_5 неповажними, підстав для відкладення або оголошення перерви у підготовчому засіданні не встановив, та відмовив у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання: постановив проводити підготовче засідання за відсутності належними чином повідомлених учасників справи, зокрема з розгляду клопотання третьої особи ОСОБА_5 про долучення доказів до справи.

У підготовчому засіданні представник позивачки підтримав свої заперечення проти задоволення клопотання ОСОБА_5 про долучення доказів у справі :.

Суд ухвалою від 11.12.2024 відмовив у прийнятті та повернув вказане клопотання ОСОБА_5 без розгляду. Підготовче засідання відкладене на 19.12.2024.

Підготовче засідання 19.12.2024 проведеного за участю представника позивачки Кокарева А.П., третьої особи ОСОБА_5 та її представника адвоката Зарецького І.Г.

Відповідачка тричі викликалась у підготовче засідання, однак у засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, заяви, клопотання до суду від неї не надходили.

У підготовчому засіданні суд ухвалою від 19.12.2024 закрив підготовче провадження у справі та призначив її до розгляду по суті. Судове засідання призначене на 22.01.2025.

22.01.2025 до суду від представника ОСОБА_5 адвоката Зарецького І.Г. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просив визнати причини пропуску строку для подачі доказів у справі поважними та долучити їх разом з додатковими поясненнями до матеріалів справи, у тому числі документи, які подавались разом з клопотанням ОСОБА_5 від 04.10.2024.

21.01.2025 до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Карпенко В.І. про вступ у справу з проханням ознайомитись з матеріалами справи та відкладенням судового засідання, призначеного на 20.01.2025 на іншу дату.

У зв`язку із перебуванням головуючого на лікарняному, судове засідання відкладене на 20.02.2025.

20.02.2025 від третьої особи ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 20.02.2025, оскільки не може взяти участь через здійснення підтвердження консультативного висновку, виданого у зв`язку з травмою ноги.

20.02.2025 до суду надійшли пояснення представника відповідачки адвоката Коюди М.А., відповідно до яких повідомив суд про те, що його повноваження як представника ОСОБА_2 у цій справі припинені.

У судовому засіданні 20.02.2025 суд, з урахуванням позицій представників сторін, відмовив у задоволенні клопотання третьої особи Манзуракі Ю.О. про відкладення судового розгляду, постановив проводити судове засідання за відсутності третьої особи ОСОБА_13 .

Окрім цього розглянуті питання, порушені представником ОСОБА_5 адвокатом Зарецьким І.Г. у додаткових поясненнях від 22.01.2025, у тому числі щодо долучення документів, які надавались суду разом з додатковими поясненнями та долучених до клопотання ОСОБА_5 від 04.10.2024 (яке суд повернув тертій особі без розгляду).

Представник позивачки заперечував проти приєднання цих доказів, пояснюючи, що наразі вже розпочатий розгляд справи по суті. Причини не є поважними.

Представник відповідачки адвокат Карпенко В.І. підтримала клопотання з урахуванням доводів викладених у додаткових поясненнях представника третьої особи, просила задовольнити.

Суд визнав поважними причини пропущення строків для подання доказів у справі, прийняв доводи викладені у додаткових поясненнях представника ОСОБА_5 адвокта Зарецького І.Г. та на місці ухвалив долучити додаткові пояснення третьої сторони від 22.01.2025 з додатками, а також документи, поданими разом з клопотанням від 04.10.2024 та вже містяться в матеріалах справи.

З клопотанням представника відповідачки оголошено перерву у розгляді справи до 19.03.2025 з метою надання можливості ознайомитись їй з флеш носієм, питання щодо долучення якого до матеріалів справи вирішено у цьому засіданні.

18.03.2025 року від представника відповідачки надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого засідання у справі № 947/12720/24 з метою реалізувати право на подання заяви про забезпечення доказів.

У судовому засіданні 19.03.2025 представник відповідачки підтримала вказане клопотання, пояснила, що повернення на стадію підготовчого засідання необхідне для реалізації права сторони відповідача для подання клопотання про забезпечення доказів у справі шляхом виклику та допиту свідків під час судового розгляду справи.

Треті особи та представник третьої особи Мелідіс Л.А. підтримали вказане клопотання, просили задовольнити.

Представник позивачки заперечував проти його задоволення, посилаюсь на те, що вказане клопотання подане з метою затягування розгляду справи судом, усі докази, які мають значення для вирішення спору долучені до матеріалів справи, а показання заявлених свідків не можуть мати жодного значення, оскільки сторона позивача заявляє про витребування з чужого незаконного володіння майна, яке вибуло з володіння позивача поза його волею, тобто незаконно, та для доведення цих обставин не підлягає встановлення факту волевиявлення щодо вибуття майна.

У судовому засіданні ухвалою суду від 19.03.2025 відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Карпенко В.І. про повернення до стадії підготовчого засідання; задовільнив клопотання представника відповідачки про забезпечення доказів шляхом допиту свідків, ухвалив здійснити виклик свідків у судове засідання, а саме: ОСОБА_14 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу; Лангольф Наталію Миколаївну, 21.09.1942; ОСОБА_15 , а також позивачку ОСОБА_1 за її згодою.

Судове засідання відкладене на 16.04.2025.

У судовому засіданні 16.04.2025 розпочатий розгляд справи по суті; терті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надали суду пояснення; допитана в якості свідка нотаріус ОСОБА_14 (згода ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про розголошення відомостей укладання між ними договору купівлі-продажу, долучена до матеріалів справи).

Представник позивачки зазначив, що згода від ОСОБА_1 на її допит нею не надана, інформація щодо бажання бути допитаною від позивачки не надходила.

08.05.2025 від представників ОСОБА_1 адвокатів ОСОБА_16 , адвоката Ніц А.С., надійшли клопотання про відкладення судового засідання через зайнятість їх в інших справах, призначених в Пересипському та Приморському районних судах м. Одеси.

У судове засідання інші свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_17 не з`явились.

Представник позивачки та ОСОБА_5 заперечували проти відкладення розгляду справи. У судовому засіданні також бралит участь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Суд ухвалив відкласти судове засідання на 11.06.2025. З учасниками справи, присутніми у судовому засіданні узгоджений графік наступних судових засідань (о 14 годині 00 хвилин 16.06.2025, 19.06.2025, 25.06.2025).

15.05.2025 від представника ОСОБА_5 адвоката Дьогтєва С.Г. надійшла заява про зупинення провадження у справі.

29.05.2025 від представника ОСОБА_5 адвоката Дьогтєва С.Г. заява про виклик позивачки у судове засідання, визнавши її явку обов`язковою.

11.06.2025 від представника відповідачки надійшло клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 11.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Суд за заявою представника відповідачки повернув їй клопотання про витребування доказів, з огляду на те, що у судовому засіданні сторони не оспорювали факт перебування позивачки та ОСОБА_17 у шлюбі.

Розглянуто та задоволено судом клопотання представника Мелідіс Л.А., яке надійшло до суду 29.05.2025, про виклик в судове засідання позивачку ОСОБА_1 для надання особистих пояснень у судовому засіданні, суд визнав явку позивачки обов`язковою. Розгляд справи відкладений на 16.06.2025.

13.06.2025 від представника позивачки адвоката Кокарева А.П. надійшла заява про відкладення судового засідання, через його участь в іншій справі, призначеній в Салтівському районному суді м. Харкова. Також повідомив, що адвокати Ніц А.С., Поліхранова Ю.В. та Трусов А.С. більше не здійснюють представництво інтересів позивачки у цій справі інтереси позивачки наразі представляють інтереси адвокати Кокарев А.П. та Чумаченко С.О.

Доказів припинення здійснення представництва інтересів позивачки вказаними адвокатам суду не надано.

Від представника позивачки адвоката Чумаченка С.О. 13.06.2025 також надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату через його участь в інших справах Херсонського міського суду Херсонської області.

Судове засідання 16.06.2025 відкладене на 19.06.2025.

18.06.2025 до суду надійшла заява від представника позивачки адвоката Чумаченка С.О. про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що оскільки явку ОСОБА_1 судом визнано обов`язкової, а остання є громадянкою рф та перебуває на території Федеративної Республіки Німеччини, їй необхідний додатковий час для організації прибуття до території України, а також отримання нею копії ухвалипро визнання її явку обов`язковою.

18.06.2025 від представника позивачки адвоката Чумаченка С.О. також надійшла заява про видачу копії ухвали суду про визнання явку позивачки обов`язковою.

Судове засідання відкладене на вже погоджену дату - 25.06.2025.

Судове засідання 25.06.2025 відкладене на 21.07.2025 через перебування головуючого у справі у відпустці з 23.06.2025 по 27.06.2025.

18.07.2025 від представника ОСОБА_4 адвоката Дьогтєва С.Г. надійшла заява щодо допустимості, достовірності та достатності доказів, наданих представником позивачки (відповіді Генерального консульства України в Едмонтоні, запити органів прокуратури та щодо порушеного кримінального провадження), відповідно до якої просив врахувати викладені у ній доводи судом під час вирішення справи.

У судовому засіданні 21.07.2025 вказана заява прийнята судом та долучена до матеріалів справи, судове засідання відкладене до 08.09.2025 (через перебування головуючого по справі судді у щорічній відпустці з 07.08.2025 по 05.09.2025).

У судовому засіданні від 08.09.2025 в режимі відеоконфернеції взяла участь позивачка, якій роз`яснені права та обов`язки, з урахуванням того, що вона є громадянкою рф, суд перевірив чи володіє позивачка достатніми знаннями української мови позивачка зазначила, що для проведення допиту та вірного розуміння запитань їй знадобиться перекладач. Суд постановив залучити до участі у справі перекладача для проведення допиту позивачки, обов`язок забезпечення якого покласти на сторону позивача. Оголошено перерву до 07.10.2025.

07.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пам`ятка про права та обов`язки свідка, розписка та присяга Клименко О.М. з перекладом російською мовою, підписані нею 22.09.2025.

07.10.2025 до суду представником ОСОБА_5 адвокатом Зарецьким І.Г. подане клопотання про відкладення проведення судового засідання через перебування його на лікарняному. Судове засідання на 13.011.2025.

20.10.2025 надійшло клопотання від представника ОСОБА_4 адвоката Дьогтєва С.Г. про відкладення судового засідання, призначеного на 13.11.2025, через його зайнятість в іншій справі Приморського районного суду м. Одеси. Також 13.11.2025 надійшла заява від ОСОБА_5 про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 13.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви адвоката Дьогтєва С.Г. та клопотання ОСОБА_5 про відкладення судового засідання, ухвалено проводити судове засідання за їх відсутності.

У судовому засіданні 13.11.2025 відмовлено у допуску ОСОБА_18 в якості перекладача Клименко О.М., оскільки є її представником у цій справі.

Оголошено перерву до для забезпечення належного перекладача для проведення допиту позивачки в режимі відеконоференції.

У судове засідання 27.11.2025 з`явились представники позивачки та відповідачки, представник ОСОБА_4 адвокат Дьогтєва С.Г., Мелідіс Л.А., позивачка в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні до участі у справі залучений перекладач позивачки ОСОБА_19 .

У судовому засіданні проведений допит позивачки, досліджені письмові докази, відеозаписи на флеш-носії, проведені судові дебати.

Під час судового розгляду сторона відповідача та треті особи заперечували проти задоволення позовних вимог через необґрунтованість та їх недоведеність належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами: вважають, що не доведено ті обставини, що майно вибуло з власності позивачки поза її волею, а отже відсутні підстави для застосування ст. 388 ЦК України

Суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав його проголошення до 05.12.2025.

Встановлені судом фактичні обставини справи

На договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між ОСОБА_6 та нею, посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1521, позивачка ОСОБА_1 набула право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :24:010:0079, площею 0,0206 га.

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2013, укладеного між ОСОБА_6 (продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем), посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом ОМНО за реєстровим номером 1522, ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 А з кадастровим номером: :24:010:0079, площею 0,0053га, за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вищенаведеного договору купівлі-продажу від 07.03.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 .

У квітні 2022 року через повномасштабне вторгнення ОСОБА_1 виїхала за межі України: спочатку до Молдови, а у подальшому, десь у 2023 році, до Німеччини.

19.05.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Галиною Василівною за реєстровим номером 1774 було посвідчено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Консулом Генерального консульства України в м. Едмонтоні Костенко Н.В. 17.01.2023 за реєстровим №573/65, діяв ОСОБА_4 , продала ОСОБА_5 нерухоме майно:житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0053га (кадастровий номер: :24:010:0079), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно наданих пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які збігаються з наданими свідком приватним нотаріусом Філімовною Г.В. суду показаннями, під час оформлення правочину від 19.05.2023, приватний нотаріус Філімонова Г.В. з метою переконатись у дійсності наміру власника майна ОСОБА_1 здійнити продаж нерухомого майна зателефонувала їй у месенджері Viber по відеозв`язку, переконавшись в її особі, дійсності наміру здійснити продаж будинку та земельної ділянки у АДРЕСА_2 , посвідчила вказаний договір.

Згідно з розпискою від 19.05.2023, складеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (яка є її двоюрідною тіткою) у присутності ОСОБА_20 . Заяви та клопотання від сторін щодо виклику вказаної особи для допиту в якості свідка не заявлялись.

У подальшому, 16.02.2024, державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі, Чорною С.Г. за реєстровим № 10-135 посвідчений договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_2 , відповідно до якого остання набула право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок проданий за 1 072 895 грн.

Відповідно до п. 4 вказаного договору купівлі-продажу від 16.02.2024, укладеного між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_2 , нотаріус підтвердила, що що продаж здійснений за вказану суму, яку продавець одержала від покупця повністю до підписання цього договору.

Представник відповідачки під час надання пояснень підтвердила здійснення фактичної передачі грошових коштів ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 під час надання пояснень суду що отримала від ОСОБА_2 у нотаріуса вказані кошти. Доказів на спростування вказаного факту стороною позивача не надавались.

Згідно з листом Департаменту у справах іноземних осіб та осіб без громадянства Державної міграційної служби від 28.09.2023, адресованого Одеській обласній прокуратурі на запит від 22.09.2023 № 09/3-2217-23, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Російської Федерації, має посвідку на постійне місце проживання в Україні № НОМЕР_3 .

Як зазначає сторона позивача та зазначає під час допиту ОСОБА_1 , вона в місті Едмонтоні (Канада) не перебувала, довіреність, посвідчену ОСОБА_8 , Консулом Генерального консульства України в Едмонтоні, 17.01.2023 за реєстровим №573/65 не підписувала, довіреність не посвідчувалась, не бажала відчужувати (продавати) будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 та не уповноважувала ОСОБА_4 на вчинення вказаних дій, не була обізнана про те, що вчиняється продаж вищенаведеного будинку та земельної ділянки.

При цьому дізналась про продаж будинку від сторонніх осіб, які їй зателефонували на мобільний телефон у 2023 році (знайомий на ім`я ОСОБА_21 ). Також надала показання, що двічі їй дзвонили жінки, на її думку ріелтори та цікавились продажом її будинку. У 2023 році дійсно у неї виникали думки щодо продажу будинку, однак жодних активних дій щодо його продажу вона не вживала.

Документи на будинок та землю із собою не забирала, залишились вдома, на момент її виїзду за кордон, у будинку залишились проживати її рідна сестра ОСОБА_9 , донька ОСОБА_22 та троє онуків. Після їх виїзду з будинку, вони документи на будинок та землю також не забирали. Будинок був зачинений. ОСОБА_9 виїхала з будинку до того, як позивачка дізналась про продаж її будинку та земельної ділянки.

З ОСОБА_17 позивачка уклала фіктивний шлюб, таким чином він обіцяв вирішити питання з набуттям громадянства України, однак так і не вирішив, особисто до міграційної служби з питанням про отримання громадянства не зверталась. Разом з ОСОБА_17 не проживала, виїжджала з України сама, у Німеччині також проживає сама. ОСОБА_17 також виїхав з України, з яким позивачка опинилась в одному місті у Німеччині, де він почав їй погрожувати. Родичі ОСОБА_17 їй невідомі, з ними не знайома, після того як дізналась, що будинок та земля були продані, їй стало відомо, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_17 . Його уперше побачила у квітні 2022 року на вокзалі, коли виїжджала з України, він стояв поруч з її знайомим, який його їй і представив (начебто як адвоката).

В Канаді не була, довіреності не підписувала, грошові кошти від продажу будинку та землі не отримувала. Після того як дізналась про продаж будинку та землі (коли саме під час надання показань чіткої відповіді не надала), звернулась до адвоката Чернієнка С.О. та попросила вирішити питання щодо повернення у її власність свого будинку та землі. Про звернення його до правоохоронних органів їй нічого не відомо, слідчі або прокурор з нею не зв`язувались, на допит не викликались, будь-які процесуальні документи у кримінальному провадженні не подавала та не отримувала. Про необхідність звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою зі своїм адвокатам не оговорювала.

До моменту її допиту, не було відомо про проведення досудового розслідування за фактом вибуття з її власності будинку та землі в рамках кримінального провадження.

Згідно з поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , перебуваючи вже у Німеччині у 2023 році, прийняла рішення про необхідність продати будинок та землю у м. Одесі, та поспілкувавшись з його батьком ОСОБА_17 (який є чоловіком позивачки та з яким вони виїхали до Німеччини) попросила зайнятися продажем будинку. Документів на будинок та землю у нього не було, їх у конверті через автобус з Німеччини до України передала сама ОСОБА_1 .

Дослідженням конверту, який долучений до матеріалів справи за клопотанням представника ОСОБА_5 , встановлено, що на ньому міститься текст, виготовлений власноруч, а саме: «1) Доверенность, 2) Документі купли-продажи, 3) копия паспорта, 4) технич. Паспорт, 5) вытяг на дом и землю, 6) пост. Вид на жительство, 7) копия паспорта, 8) копия кода, 9) докум. Бывшего влад. Дома … МАНЗУРАКИ ЮРИЮ +41 ОТ КЛИМЕНКО ЕЛЕНЫ», великими літерами напис зроблений не прописними великими літерами.

Окрім цього, дослідженням копії Довіреності від імені ОСОБА_1 посвідчена апостилем (від «----------- липня дві тисячі двадцять другого року») встановлено, що у липні 2022 року ОСОБА_1 вже складала довіреність на ім`я ОСОБА_4 бути її представником в усіх органах з повноваженнями, у тому числі, з правом розпорядження ( продажу за ціною та на власний розсуд) належним їй житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 (земельна ділянка).

Вказана довіреність посвідчена апостилем.

Згідно пояснень ОСОБА_23 , це була перша довіреність, яку на його ім`я склала позивачка, однак через те, що не було вказано числа її видачі, її не можна було використовувати на підтвердження повноважень, які передає позивачка ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_4 пояснив суду, що оскільки вказана довіреність (липень 2022 року) не може бути належним підтвердженням наданих йому повноважень, позивачка удруге вилала довіреність, яка була посвідчена ГКУ в м. Едмонтоні за № 573/56 та заяву про підтвердження дії цієї довіреності.

Дослідженням матеріалів документів витребуваних від приватного нотаріуса Філімонової Г.В., встановлена наявність Заяви ОСОБА_1 всім компетентним органам та всіх це стосується про підтвердження дії довіреності, посвідченої Генеральним консульством України в м. Едмонтон № 573/56, на якій у графі «підпис» міститься підпис та поряд рукописним текстом написано «Клименко О.М.»

Сторонами у справі та їх представниками питання щодо проведення судової почеркознавчої експертизи належності позивачці підписів, виготовлених на довіреності, посвідченій ГКУ в м. Едмонтоні, на заяві про підтвердження дії довіреності, а також чи виготовлений рукописний текст на конверті позивачкою, не порушувалось.

Дослідженням роздруківки скріншоту, долученого ОСОБА_5 до матеріалів справи, встановлено, що 16.08.2023 на автовідповідачі ОСОБА_5 було одне нове повідомлення від абонента « НОМЕР_4 », останнє залишено 16.08.2023 о 12:21.

Згідно з показаннями ОСОБА_1 , остання підтвердила що це її номер телефону.

Отже судом, виходячи з цих доказів, встановлено, що ОСОБА_1 телефонувала ОСОБА_5 16.08.2023 о 12:21 годині.

Також згідно з наданими стороною позивача доказами встановлено, що відомості за фактом придбання невстановленими особами шахрайським шляхом права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: на будинок під номером АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :24:010:0079 площею 0,0206 га, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, внесені 15.02.2023 за № 0000106, тобто до моменту укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (19.05.2023).

Допитано ОСОБА_18 в якості представника потерпілої ОСОБА_1 проведений 08.11.2023.

Згідно з наданими копіями протоколів допитів, проведених в рамках кримінального провадження № 0000106 від 15.02.2023, ОСОБА_9 допитана в якості свідка 15.11.2023. Відповідно до її показань вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 , її донькою та онуками переїхали з м. Москви до м. Одеси, де купили будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де разом і проживали. У 2022 році ОСОБА_1 виїхала з України до Німеччини, де і перебуває на цей час. На початку травня 2023 року до неї приїхав ОСОБА_10 та представився адвокатом Клименко О.М. та пересилив її до своєї тітки ОСОБА_5 та пообіцяв зробити їй візу для виїзду до Німеччини. У подальшому, 11.11.2023викликала поліцію та повідомила співробітникам поліції, що вона громадянка рф та потрібно вигнати з України. Будь-які довіреності від імені її сестри на продаж будинку вона не бачила.

Також 15.11.2023 в якості свідка допитана нотаріуса ОСОБА_14 , яка показала слідству, що приблизно у квітні 2023 року до неї звернувся ОСОБА_4 з питання оформлення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , надав правовстановлюючі документи, інші документи, у тому числі

Представником Чернієнка О.В. подана заява в інтересах ОСОБА_1 щодо визнання її потерпілої.

Постановою від 08.11.2023 процесуального керівника ОСОБА_1 визнано потерпілою.

Стороною позивача долучена копія листа Одеської обласної прокуратури від 09.11.2023 № 09/3-2217-23, адресований на Генеральне консульство України в Едмонтоні

Вказаний лист обласної прокуратури не містить відмітки (штрих-коду) реєстрації його у Єдиний системі документообігу органів прокуратури, а отже відсутні докази його надіслання до Генерального консульства.

Дослідженням копії відповіді Генерального консульства України в Едмонтоні від 13.04.2023 № 61419/17-570/1-41692, встановлено, що Генеральне консульство в Едмонтоні надає відповідь Одеській обласній прокуратурі на її запит від 12.04.2023 № 09/3-2217-23, у якій зазначило, що Генеральним консульством не посвідчувались довіреності за реєстровими номерами 573/79 та 573/56 від 17.01.2023, ці номери відсутні у реєстрі довіреностей установи. Особи зазначені у запиті до ГКУ не звертались. Також зазначило у своїй відповіді, що 07.03.2023 ГКУ в Едмонтоні отримало запит від нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. щодо підтвердження посвідчення у консульстві згаданих довіреностей. Листом від 09.03.2023 відповідну інформацію разом із проханням про звернення до компетентних органів в України щодо ймовірної підробки довіреностей було надіслано нотаріусу в Україні, в копії Департаменту консульської служби МЗС України.

До матеріалів долучена відповідь ГКУ в м. Едмонтоні, адресована на ім`я нотаріуса Журавля М.В. від 09.03.2023 № 6149/36-500-26493.

Представник позивачки адвокат Чумаченко С.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з вказаним позовом.

Мотиви суду

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України).

Відтак саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна із чужого незаконного володіння

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247 цс 18).

Власник з дотриманням положень статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16).

Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (постанова від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав, сформованим 16.02.2024 приватним нотаріусом Чорною С.Г., під час оформлення правочину між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_2 , відомості про наявність прав інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень відсутні.

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (постанова від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

Таким чином ОСОБА_2 не знала і не мала знати про існування обставин, за яких вказане нерухоме майно не могло бути відчуженим, а отже суд виснував, що відповідачка діяла добросовісно.

Згідно з приписами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частини перша та друга статті 328 ЦК України).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 ЦК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України).

Таких Висновків дійшов Верховний Суд у справі № 360/176/19.

Для визнання недійсним договору через те, що його уклав представник власника майна з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, підтвердження належними та допустимими доказами того, що цей представник діяв недобросовісно або нерозумно; тягар доказування недобросовісності та нерозумності у поведінці несе позивачка; по-друге, дії сторін такого договору мають підтверджувати відсутність реального наміру його укладення і виконання (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 жовтня 2023 року у справі № 127/1786/20).

Судом встановлено, що позивачка зверталась у липні 2022 року до компетентних органів іншої країни та посвідчувала довіреність від свого імені на ОСОБА_4 щодо вчинення дій з відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна.

Окрім цього передала конверт з пакетом документів для оформлення відповідного правочину на ім`я ОСОБА_4 , до цього у 2019 році отримала дублікати договорів купівлі-продажу від 07.03.2013 будинку та земельної ділянки (дублікати зареєстровані у реєстрі за № 8373 від 25.11.2019 та за № 8370 від 25.11.2019), які і були подані приватному нотаріусу Філімоновій Г.В. для оформлення правочину від 19.05.2023. Також позивачці потворно видане свідоцтво про шлюб з ОСОБА_17 (повторно видане 19.05.2019), яке також надсилалось разом з іншими документами у конверті з Німеччини до України та надано нотаріусу для оформлення правочину від 19.05.2023, про що свідчить посвідчена його копія нотаріусом Філімоновою Г.В. 19.05.2023.

Позивачка у своїх показаннях зазначила лише про те, що ОСОБА_4 бачила лише один раз на вокзалі, коли покидала Україну у 2022 році, і ця особа їй не відома, документів на будинок у неї не було, про їх передачу іншій особі вона також не повідомляла, про їх викрадення із заявою до правоохоронних органів не зверталась.

Суд ставиться критично до таких показань свідка, оскільки вони не збігаються з іншими доказами та поясненнями у справі.

Як встановлено судом (показання свідка ОСОБА_14 , пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ) під час оформлення правочину приватний виконавець ОСОБА_14 особисто через дзвінок у за стосунку Вайбер на номер мобільного телефону позивачки, пересвідчившись в її особі, переконалась у її намірі здійснити відчуження належного їй нерухомого майна.

Окрім цього, суд приймає наданий ОСОБА_5 скріншот з її телефону щодо проущеного дзвінка з номера телефону позивачки як доказ того, що позивачці відома особа ОСОБА_5 , їй відомі обставини набуття ОСОБА_5 її майна як мінімум станом на 16.08.2023. Належність номера телефону позивачці підтверджуються її власними показаннями у судовому засіданні, наданими в якості свідка.

Отже суд дійшов висновку про доведеність наявності наміру у позивачки щодо відчуження будинку та земельної ділянки іншим особам, через свого представника ОСОБА_4 .

Також суд вважає доведеним обставину здійснення такого відчуження за згодою позивачки.

Суд ставиться критично до показань позивачки, наданих у судовому засіданні в якості свідка, щодо відсутності у неї документів на будинок, наданих показань з приводу того, що ОСОБА_5 їй невідома, та вона з нею не зв`язувалась, оскільки дані показання не узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі, зокрема скрінштом з мобільного телефону ОСОБА_5 , наданого на огляд у судовому засіданні 27.11.2025.

Окрім цього заперечуючи волевиявлення позивачки на укладання договору купівлі-продажу з ОСОБА_5 , посилаючись на те, що Генеральне консульство України в м. Едмонтоні не посвідчувало довіреність видане від імені позивачки ОСОБА_24 на ім`я ОСОБА_4 (син чоловіка позивачки на момент вчинення правочину), сторона позивача не порушує питання щодо проведення почеркознавчої експертизи на підтвердження того, що такий документ не підписувався позивачкою.

Показання позивачки про те, що родичі її колишнього чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їй невідомі та вона з ними не знайома, оскільки з чоловіком ніколи не проживала, виїжджала за межі країни сама, та укладений між ними шлюб був фіктивний, який їй був необхідним для отримання громадянства України, також спростовуються поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , показаннями нотаріуса Філімонової Г.В., копією конверту адресованого на ім`я ОСОБА_4 від позивачки ОСОБА_1 .

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що сторона позивача, заявляючи, що почерк на конверті, яким передавались документи на будинок разом з довіреністю Консульства автобусом ОСОБА_4 , а також підписи у довіреності та заяві ОСОБА_1 про підтвердження дії довіреності, посвідчених Консулом Генерального консульства в Едмонтоні за № 573/65, не належить позивачці, не порушує питання про проведення почеркознавчої експертизи на підтвердження спростування позиції третіх осіб у справі.

Також суд враховую правову поведінку позивачку щодо відношення до свого майна.

Так після набуття первісним набувачем ОСОБА_5 права власності на будинок, пройшов майже рік до його відчуження відповідачці ОСОБА_2 . Згідно з показаннями позивачки вона дізналася про його відчуження у 2023 році.

Допитати сестру позивачки ОСОБА_9 з приводу спілкування нею з позивачкою з питання продажу будинку не виявилось можливим, оскільки після задоволення клопотання представника відповідачки про виклик її у судове засідання, ОСОБА_9 виїхала на територію рф (згідно наданих показань позивачки під час допиту).

ОСОБА_17 , який викликався в яксоті свідка у судове засідання не прибув, за словами учасників справи, проживає у Німеччині.

Про вжиття відносно вказаного свідка заходів впливу сторони та їх представники не заявляли, щодо можливості завершення встановлення фактичних осбатвин справи та дослідження судом доказів, за відсутності недопитаних свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_25 , сторони та їх представники не заперечували.

Дослідженням файлу «0-02-05-e649a2d7f2509178ea3ac15780ed8ce4d5a14817ad178fa763f87e_5512dce580713fbc» на флеш-носії, долученим до матеріалів провадження, встановлено, що сестра позивачки зазначає, що «...Лена сказала собирать вещи», згідно наданих пояснень до цього відео ОСОБА_5 , вказаний відеозапис зроблений нею за обставин, коли вона після набуття права власності просила родичів позивачки, які на той час залишились проживати після від`їзду позивачки за кордон у будинку, де також був присутній працівник міграційної служби, який зафіксував незаконне перебування громадян рф на території України.

Також ОСОБА_5 зазначила, що коли вона приїхала до будинку після його придбання, повідомила родичам позивачки (доньці та рідній сестрі), що він проданий та їм необхідно виїжджати, донька дзвонила позивачці та питала яким чином відбувся продаж та чи це дійсно так, на що позивачка на гучномовці повідомила, що так - будинок проданий їм необхідно виїжджати.

Під час допиту позивачка заперечувала будь-яке спілкування зі своїми родичами після того, як вона залишили Україну та зв`язок з ними не підтримувала.

Суд, у сукупності з іншими непрямими доказами у справі, враховує цей доказ, а також пояснення ОСОБА_5 на підтвердження того, що позивачці було відомо про продаж її будинку та земельної ділянки ОСОБА_5 .

До показань позивачки суд ставиться критично, з урахуванням протиріч у її показаннях та письмових доказах, які містяться в матеріалах справи. При цьому суд, виходячи з внутрішнього переконання, враховує слова доньки позивачки на відео (файл «0-02-05-d0bcc42286fbbe86954be39238ba30e19e24b70be2c10febf5655a9f5e739440_6ebff9952b435fa8») як характеризуючи рівня правосвідомості позивачки, де зазначає про те, що її мати завжди робила все незаконно, і у законності цього правочину також має великі сумніви (що її мати вчинила все у законний спосіб).

Згідно з наданими представником ОСОБА_5 адвокатом Зарецьким І.Г. від 22.01.2025, долучених судом до матеріалів справи, ОСОБА_5 зазначила, що під час оформлення правочину з купівлі-продажу будинку та землі за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 надав їй усі правовстановлюючі документ на майно, довіреність видану позивачкою на її ім`я, продемонстрував у телефоні переписку та відтворив аудіозаписи розмов з ОСОБА_24 , які підтверджували, що вона дійсно уповноважила ОСОБА_4 здійснити від її імені продажу будинку та земельної ділянки під ним. Крім того нотаріус Філімонова Г.В., яка здійснювала посвідчення договору купівлі-продажу , при ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_1 з метою впевнитися про її наміри здійснити відчуження свого нерухомого майна. Упевнившись, що власниця дійсно має намір відчужити своє майно через уповноваженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 уклала вказаний договір.

На підтвердження розрахунку за вказаним правочином, ОСОБА_5 надала Розписку від 19.05.2023 про отримання ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 1 160 000,00 грн (розписка написана у присутності свідка ОСОБА_20 )

При цьому сторона позивача, оспорюючи про відсутність підтвердження передачі грошових коштів від ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , питання щодо виклику свідка, у присутності якого складена така розписка та здійснена передача коштів не порушувалось, як і не порушувалось іншими учасниками справи.

Під час допиту в якості свідка нотаріуса ОСОБА_14 , якою був посвідчений договір купівлі-продажу, укладений 19.05.2023 між Манзуракі в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , надала показання, що під час правочину вона перевірила документи, у тому числі Довіреність посвідчену Консулом, Заяву до неї, а також був здійснений телефонний дзвінок на номер телефону вайбер позивачки та вона була присутньою при вчиненні правочину та підтверджувала намір здійснити відчуження (продаж) будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже суд виснував, що наявність наміру у позивачки здійснити реалізацію свого майна підтверджується зібраними доказами у справі.

Неотримання грошових коштів позивачкою як окремий факт, за встановленого судом факту наявності наміру та обізнаності з боки позивачки про реалізацію належного їй майна, не може свідчити про наявність підстав для застосування ст. 388 ЦПК України.

Окрім цього, у додаткових письмових поясненнях ОСОБА_5 також пояснила що про наявність кримінального провадження їй нічого невідомо, на допит до правоохоронних органів її жодного разу не викликали. Матеріали справи доказів протилежного не містять.

Отже, суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи,та оцінивши докази у їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про доведеність факту обізнаності позивачки про відчуження будинку, невжиття нею заходів щодо його повернення упродовж років, недовдення стороною позивача протилежного, а отже відсутність підстав для застосування приписів ст. 388 ЦПК України щодо витребування з незаконного володіння майна.

Щодо клопотання представника ОСОБА_5 адвоката Дьогтєва С.Г. про визнання недопустими, нелаженими та недостатніми доказами, наданими стороною позивача

Як встановлено судом, відомості за фактом придбання невстановленими особами шахрайським шляхом права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: на будинок під номером АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :24:010:0079 площею 0,0206 га, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, внесені 15.02.2023 за № 0000106, тобто до моменту укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (19.05.2023).

Допитано ОСОБА_18 в якості представника потерпілої ОСОБА_1 проведений 08.11.2023.

Згідно з наданими копіями протоколів допитів, проведених в рамках кримінального провадження № 0000106 від 15.02.2023, ОСОБА_9 допитана в якості свідка 15.11.2023. Відповідно до її показань вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 , її донькою та онуками переїхали з м. Москви до м. Одеси, де купили будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де разом і проживали. У 2022 році ОСОБА_1 виїхала з України до Німеччини, де і перебуває на цей час. На початку травня 2023 року до неї приїхав ОСОБА_10 та представився адвокатом Клименко О.М. та пересилив її до своєї тітки ОСОБА_5 та пообіцяв зробити їй візу для виїзду до Німеччини. У подальшому, 11.11.2023викликала поліцію та повідомила співробітникам поліції, що вона громадянка рф та потрібно вигнати з України. Будь-які довіреності від імені її сестри на продаж будинку вона не бачила.

Також 15.11.2023 в якості свідка допитана нотаріуса ОСОБА_14 , яка показала слідству, що приблизно у квітні 2023 року до неї звернувся ОСОБА_4 з питання оформлення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , надав правовстановлюючі документи, інші документи, у тому числі

Представником Чернієнка О.В. подана заява в інтересах ОСОБА_1 щодо визнання її потерпілої.

Постановою від 08.11.2023 процесуального керівника ОСОБА_1 визнано потерпілою.

Стороною позивача долучена копія листа Одеської обласної прокуратури від 09.11.2023 № 09/3-2217-23, адресований на Генеральне консульство України в Едмонтоні

Вказаний лист обласної прокуратури не містить відмітки (штрих-коду) реєстрації його у Єдиний системі документообігу органів прокуратури, а отже відсутні докази його надіслання до Генерального консульства.

Дослідженням копії відповіді Генерального консульства України в Едмонтоні від 13.04.2023 № 61419/17-570/1-41692, встановлено, що Генеральне консульство в Едмонтоні надає відповідь Одеській обласній прокуратурі на її запит від 12.04.2023 № 09/3-2217-23, у якій зазначило, що Генеральним консульством не посвідчувались довіреності за реєстровими номерами 573/79 та 573/56 від 17.01.2023, ці номери відсутні у реєстрі довіреностей установи. Особи зазначені у запиті до ГКУ не звертались. Також зазначило у своїй відповіді, що 07.03.2023 ГКУ в Едмонтоні отримало запит від нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. щодо підтвердження посвідчення у консульстві згаданих довіреностей. Листом від 09.03.2023 відповідну інформацію разом із проханням про звернення до компетентних органів в України щодо ймовірної підробки довіреностей було надіслано нотаріусу в Україні, в копії Департаменту консульської служби МЗС України.

До матеріалів долучена відповідь ГКУ в Едмонтоні, адресована на ім`я нотаріуса Журавля М.В. від 09.03.2023 № 6149/36-500-26493.

Отже, листи Генерального консульства України в Едмонтоні датуються до моменту укладання правочину між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (19.05.2023).

Витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за фактом до матеріалів справи не долучений, також відсутні копії заяви про вчинення злочину, заяви про визнання потерпілою, постанови про визнання ОСОБА_1 потерпілою, запит Одеської обласної прокуратури від 12.04.2023 суду також не надано, копію запиту ОСОБА_26 на адресу консульства не надано, відомості про окрему реєстрацію кримінального провадження за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_1 та, за наявності постанови про об`єднання з кримінальним провадженням від 15.02.2023 стороною позивача не надано.

Суд приймає твердження представника ОСОБА_13 адвоката Дьогтєва С.Г. про те, що первісний договір купівлі-продажу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 будинку відбувся 19.05.2023, а згідно з листом Одеської обласної прокуратури відомості до ЄРДР за фактом придбання невстановленими особами шахрайським шляхом права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: на будинок під номером АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :24:010:0079 площею 0,0206 га, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, вже внесені були внесені 15.02.2023 за № 0000106; ОСОБА_1 визнано потерпілою лише 08.11.2023 за заявою її представника адвоката Чумаченка О., якого 08.11.2025 допитано в якості представника потерпілого.

Підозра ОСОБА_4 або ОСОБА_5 не повідомлялось, в іншому процесуальному статусі вказані особи до кримінального провадження не залучались. На допит вказані особи не викликались. Матеріали справи доказів протилежного не містять.

Отже, надані стороною позивача докази стосовно зареєстрованого кримінального провадження та отриманих в рамках нього відповіді з Генерального консульства України в м. Едмонтоні, за відсутністю інших доказів, які сторона упродовж року з початку розгляду справи не надала, клопотань про витребування їх копій не заявляла, суд визнає неналежними та не достатніми для доведеності обставин, на які посилається сторона позивача як на наявність підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. Не вважає їх такими, які безумовно підтверджують обставини щодо вибуття майна з власності позивачки поза її волею. Надані документи навпаки викликають обґрунтовані сумніви щодо джерела їх походження, дотримання порядку та способу їх отримання, а отже і їх відповідність критерію допустимості.

Суд ухвалює рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд, встановивши обставини справи, повно та всебічно, перевіривши їх наданими сторонами доказами, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст. 388 ЦПК України, а отже про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на позивачку.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215,321, 387, 388, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 81, 83, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , терті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично перебуває у Федеративній Республіці Німеччина.

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Рішення суду проголошене та підписане 05.12.2025.

Суддя Ю. А. Скриль