У Х В А Л А

12 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Шевченко Л.В. ознайомившись з матеріалами заяви виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, заінтересована особа ОСОБА_1 про призначення опікуна недієздатній особі,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2025 року до суду надійшла заява від виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, заінтересована особа ОСОБА_1 про призначення опікуна недієздатній особі.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до частини 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 3 статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 351/592/18 вказано, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у його мотивувальній частині містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, або у його резолютивній частині суд зазначив про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 03 квітня 2024 року у справі № 916/4093/21.

Відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи, за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу» ОСОБА_1 в період з жовтня 2023 року по жовтень 2025 року отримував доходи від військових частин №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Акт обстеження матеріально-побутових умов від 21.11.2025, складений спеціалістами відділу соціального захисту населення Коваленко В.О. та Комар О.М., містить дані про те, що ОСОБА_1 військовий.

Однак, до подання органу опіки та піклування не надано документів з яких можна встановити чи перебуває останній на військовій службі.

Крім того, суду не надано копію судового рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним, яке набрало законної сили. У разі звернення ОСОБА_1 до командира військової частини із заявою про звільнення з військової служби на підставі цього рішення у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за братом не виключається порушення законного інтересу військової частини в умовах воєнного стану, яка не була залучена до розгляду справи 212/1592/25.

В умовах воєнного стану під час розгляду питання про призначення опікуном військовозобов`язаної особи орган опіки повинен додатково з`ясувати доцільність такого призначення, враховуючи конституційний обов`язок захисту Вітчизни та можливість виконання функцій опікуна іншими особами.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 червня 2024 року в справі № 742/887/23 та у постанові від 24 грудня 2024 року у справі № 716/662/24.

Крім того, побутова характеристика на ОСОБА_1 , додана до подання, не містить дати складання та за який період проживання.

Частиною 9 ст.10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки у главі 1 розділу VI «Окреме провадження» законодавцем не регламентовано залишення без руху заяви, що подана заявником в порядку окремого провадження, тому суддя, керуючись положеннями ч.9 ст.10 ЦПК України, вважає за доцільне застосувати положення ч.1 ст.185 ЦПК України, що регулюють подібні за змістом відносини (залишення позовної заяви без руху).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Заявнику слід надати відомості, про які вказується в ухвалі.

Враховуючи викладене, заяву Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради слід залишити без руху та надати заявнику п`ятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч.9 ст.10, ст. 185, 259, 260, 261, 294, 296, 297, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, заінтересована особа ОСОБА_1 про призначення опікуна недієздатній особі - залишити без руху.

Надати виконавчому комітету Покровської районної у місті ради строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків - десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Попередити виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, що у випадку не усунення недоліків позовна заява буде вважатись не поданою і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко