Справа № 148/2504/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селища Крижопіль за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи які, не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

30 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника адвоката Калініна С.К. з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс», треті особи які, не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису №75462 від 09.10.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Підстави подачі позову: спірний характер заборгованості, неповідомлення позивача про вчинюваний виконавчий напис, невідповідність законодавчим вимогам документів, поданих нотаріусу для здійснення напису. Нотаріусу надано кредитний договір, який не посвідчено нотаріально, отже він не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло було проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 09.10.2020 року не було враховано обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, вже нечинні і повинен був відмовити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не надало нотаріусу бухгалтерські первинні документи на підтвердження безспірної суми заборгованості, а розрахунок заборгованості, який викладений таким чином, що з нього неможливо встановити, яка сума коштів позичалась позивачу, яку суму коштів і коли було повернуто, за який період нараховані проценти, пеня, комісія, а також неможливо за допомогою простих арифметичних дій перевірити вірність суми заборгованості, заявленою товариством, у зв`язку з чим змушена звернутися з позовом до суду. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим просить суд стягнути з відповідача судові витрати по оплаті послуг професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 гривень.

Сторони в судове засідання 04 грудня 2025 року не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, наполягає на задоволенні позивних вимог в повному обсязі, не заперечують проти постановлення заочного рішення.

Відповідач до суду не з`явився, на адресу суду 26 листопада 2025 року через систему «Електронним суд» подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що відповідач не згідний з доводами Позивача в частині стягнення з Відповідача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень, мотивуючи наступним. Вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги та документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги. 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним, неспівмірно із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи та необґрунтованим відносно складності справи про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення коштів за скасованим виконавчим написом. Розгляд позовної заяви в суді першої інстанції розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, також не може свідчити про її складність, як того вимагає частина четверта статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1. складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2. часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3. обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4. ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Варто зазначити що в Акті виконаних робіт від 29.09.2025 р. зазначено, послуги такі як, Вивчення та аналіз сканкопій матеріалів виконавчого провадження № 64380827 від 04.02.2021, що завантажені виконавцем до Автоматизованої системи виконавчого провадження. Звертає увагу суду, що дані послуги не входять у види адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Отже, вищезазначена стаття не передбачає такого виду понесених витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим, Позивач не повинен нести витрати за дії які не є адвокатською діяльністю. Відповідачем не надано до матеріалів справи відсутні належні та допустимі докази здійснення оплати, зокрема: платіжне доручення з відповідною відміткою банку або інші документи, що підтверджують фактичне здійснення фінансової операції. Вартість виконаних робіт Адвоката є завищеною, необґрунтованою такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Тому просив суд у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 6 000,00 грн. відмовити.

Треті особи до суду не з`явилися, повідомлені про час та дату судового засідання в установленому порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2025 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про захист прав споживача, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню направлена до Крижопільського районного суду Вінницької області за підсудністю.

Дана справа надійшла до суду 29 жовтня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2025 року визначено головуючу суддю Швець Л.В.

Ухвалою судді від 30 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Ухвалою судді від 31 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було залишено без руху та надано термін позивачу для усунення недоліків.

11 листопада 2025 року представник позивача усунув зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою судді від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та залучено в якості третьої особи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Так судом встановлені наступні обставини справи.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 75462 від 09.10.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 38 125,20 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 681488691 від 08.10.2019 року укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Сума заборгованості за кредитним договором складає 36 925,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 38 125,00 гривень (з урахуванням суми за виконавчий напис в розмірі 1200,00 грн.). Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до виконання протягом одного року.

За виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження 04 лютого 2021 року за № 64380827.

Серед представлених суду доказів відсутнє підтвердження отримання позивачем будь-яких претензій від відповідача щодо сплати заборгованості за кредитом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» щодо можливості здійснення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору.

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України№ 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Серед документів наданих фінансовою установою нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів),за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суду не доведено належними та допустимими доказами безспірність зобов`язань, дотримання нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, представлення визначеного законом переліку для здійснення виконавчого напису. Крім того, відповідач визнав позов та не заперечував проти його задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на викладене, в т.ч. беручи до уваги відсутність доказів отримання ОСОБА_2 будь-яких повідомлень-претензій про існуючу заборгованість за кредитним зобов`язанням, що надсилалась в установленому порядку, порушення порядку вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову та позбавлення можливості позивача захищати свої права та висловити заперечення на стадії вчинення виконавчого напису, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу..

Згідно з ч. 2ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю, тому з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову та заяви про його забезпечення на користь держави у сумі 1816,80 грн (1211,20 грн за подання позову та 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову).

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами або не визнання заяви про розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, з огляду на усі вищевказані норми процесуального законодавства, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Докази щодо понесених позивачем судових витрат подані у передбачені законом строки.

За матеріалами справи витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/25 від 05.09.2025 року, в якому є посилання (п. 3.2) на те, що за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п. 1.1., 1.2 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору, з урахуванням Рекомендаційних (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін та Партнери» № 3/2018 від 17.07. від 17.07.2018 року; Додатком № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н від 05.09.2025 року, де пунктом 2 зазначено, що клієнт сплачує бюро гонорар в розмірі 6000,00 грн. у строк до набрання судового рішення законної сили, про яке визначено предметом Договору»; Рекомендаційними (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін та Партнери» № 3/2018 від 17.07. від 17.07.2018 року; Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 29.09.2025 року, де зазначені види послуги, вартість їх,;

Крім того, обсяг наданих послуг, які зазначені в Акті, також підтверджується наявними в матеріалах справи позовною заявою з письмовими документами на підтвердження позовних вимог, заявою про забезпечення позову, клопотанням про розгляд справи у відсутності.

Суд приходить до висновку, розмір витрат на професійну правничу допомогу документально підтверджені, співмірні зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, безпосередньо пов`язані з розглядом справи в суді.

Твердження представника відповідача, викладені в додаткових поясненнях на позов, про те, що в задоволені стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача необхідно відмовити повністю, оскільки сума є необґрунтованою та завищеною відносно складності справи, не підтверджені жодним доказом зі сторони відповідача.

Суд зазначає, що позивачем надані усі необхідні та визначені законодавством документи на підтвердження надання професійної правничої допомоги адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Твердження представника відповідача про те, що позивачем не додано докази сплати таких витрат, спростовується Додатком № 1 до Договору про надання професійної (правничої) допомоги №б/н/25 від 05.09.2025 року, де пунктом 2 зазначено, що клієнт сплачує бюро гонорар в розмірі 6000,00 грн. у строк до набрання судового рішення законної сили, про яке визначено предметом Договору. Тобто сторони домовились про строки сплати винагороди.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК).

Витрати професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, тобто, коли у сторони виникло зобов`язання за умовами договору з оплати адвокатських послуг. (Постанова Верховного Суду від 17 серпня 2020 року № 925/1067/19).

Твердження представника відповідача про те, що зазначений в акті виконаних робіт від 29.09.2025 року, такий вид послуги як вивчення та аналіз сканкопій матеріалів виконавчого провадження, - не входять у види адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд спростовує тим, що даний вид послуги входить до вивчення матеріалів справи дня обґрунтування та складання позовної вимоги, оскільки зазначена послуга входить до предмету та підстави зазначеного позову.

Твердження представника відповідача про те, що розгляд даної справи відбувається в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, спростовується ухвалою суду від 12 листопада 2025 року про відкриття провадження, та якою постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт та витрачений адвокатом час, значення справи для сторони, принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги, що сторона відповідача не довела неспівмірності таких витрат (представник відповідача просив повністю відмовити у задоволені витрат на професійну правничу допомогу), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 263 - 265, 280-282 ЦПК,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 75462 від 09 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 38125,20 гривень на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень 00 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь держави судовий збір в розмірі 1816 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», адреса місцезнаходження: 02094 м. Київ, б. Верховної Ради, будинок 34, офіс 511, .

Третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса місцезнаходження: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, адреса місцезнаходження: вул. Київська, 244, корпус 8, кв/офіс 2, селище Стрижавка Вінницького району Вінницької області.

Суддя