Справа № 703/6239/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

11 вересня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс», через систему «Електронний суд», звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка надійшла на адресу суду 05 листопада 2025 року, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 9205 гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 січня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №139085911, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 23100 гривень 00 копійок.

Відповідно до умов Розділу 2 договору, товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що є невід`ємною частиною договору, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua.

Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором.

Так, на виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № НОМЕР_1 хх-хххх-1954, яка була вказана відповідачем при укладенні договору. Відповідно до п.5.3 договору, позичальник несе відповідальність за правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок.

Відзначає, що кредитні кошти були перераховані ним саме у відповідності з умовами кредитного договору та Правил, Закону України «Про платіжні послуги» та на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої виключно від відповідача при заповненні ним заявки.

Проте, в порушення умов договору та правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки.

18 березня 2025 року у відповідності до ст.1077 ЦК України товариство відступило право вимоги право вимоги за договором до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №МВ-ТП/27.

Зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 67811 гривень 66 копійок. Проценти за договором після розірвання договору не нараховувалися.

Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути частину заборгованості за договором.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення позивачем становить 55106 гривень 66 копійок, з них: 23100 гривень 00 копійок заборгованість по кредиту; 32006 гривень 66 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 1155 гривень 00 копійок заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності).

Розмір штрафних санкцій, вказаний в загальному розрахунку заборгованості, позивач не включає до розміру позовних вимог.

Відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у примусовому порядку.

За вказаних обставин позивач ТОВ «Таліон Плюс» звернулося до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву, а також задоволено клопотання позивача та витребувано в АТ «Державний ощадний банк України» інформацію, що становить банківську таємницю.

23 жовтня 2025 року, поштовим відправленням, на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому останній зазначає, що заперечує проти позовних вимог та не визнає їх в повному обсязі. Вважає, що позовна заява є незаконною, необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню. Вказує, що є військовослужбовцем, який під час дії особливого періоду брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, забезпеченні їх здійснення, перебував безпосередньо в районах зони бойових дій та у період здійснення зазначених заходів. Отже, він належить до категорії військовослужбовців, яким не нараховуються проценти за користування споживчим кредитом відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, незважаючи на вказану обставину відповідачу здійснювалось на рахування процентів за кредитним договором. В підтвердження даних обставин відповідач надає довідку військової частини, згідно якої він дійсно в період з 05 квітня 2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі по мобілізації. Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а саме він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитор під час дії особливого періоду не має права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язаний їх списати.

Стверджує, що позивач не є кредитором за спірними кредитними зобов`язаннями, оскільки він не надав ні суду, ні відповідачу жодної додаткової угоди до договору факторингу, в якій би було б зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідача, як особи право вимоги відносно якої передано, а також де було б зазначено реквізити кредитного договору, право вимоги за яким передано. Також зазначає, що позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував дійсний розмір права вимоги відносно відповідача, яке було передано позивачу, а той розмір, який вказаний в позовній заяві нічим документально не підтверджений.

Вважає, що обов`язок виконувати кредитне зобов`язання перед позивачем у нього не виникло в силу того, що він не був повідомлений взагалі ніяким чином про заміну кредитора.

Стверджує, що позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником. Лише первинними документами може підтверджуватися обставина надання грошових коштів. Зазначені документи не були надані суду для обґрунтування законності своїх позовних вимог і позивачем не тільки не підтверджено обставину невиконання кредитного зобов`язання, а й не підтверджено обставину виконання кредитного зобов`язання.

На виконання умов договору та з урахуванням обставин, в яких перебуває відповідач, сума кредиту була частково сплачена 24 березня 2025 року, що підтверджується квитанціями з особистого кабінету банку відповідача відрахувань коштів з рахунку відповідача, а саме 15000 гривень 00 копійок. Ці кошти, які були сплачені ним, як військовослужбовцем за користування кредитом та враховані у вигляд відсотків, штрафів чи пені підлягають обов`язковому поверненню. Тобто відповідач, як військовослужбовець, сплачує лише суму кредиту та звільнений від сплати відсотків, комісії, пені, штрафів та інших санкцій. Залишилося оплатити 8100 гривень 00 копійок, щодо яких не має заперечень.

Отже, відсотки за користування грошовими коштами не мають сплачуватися позивачу, внаслідок не доведення позивачем факту виконання умов кредитного договору кредитором, внаслідок не доведення позивачем факту невиконання умов кредитного договору, які позивач отримав за договором факторингу права вимоги до відповідача 18 березня 2025 року за договором №МВ-ІІІ/27. Позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки він не довів факт виконання кредитором кредитного договору, від виконання яких залежить обов`язок виконання кредитних зобов`язань відповідачем, а саме до суду не було надано доказів зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, що унеможливлює виконання кредитного зобов`язання відповідачем. Позовні вимоги позивача також є необґрунтованими, оскільки ним не надані суду виписки по рахунку, на який згідно умов кредитного договору мали здійснюватися виконання кредитного зобов`язання. Відсутність вказаних документів в справі унеможливлює можливість суду перевірити розмір грошових коштів, які сплачувалися чи не сплачувалися відповідачем.

Посилаючись на положення п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких, за твердженням відповідача, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, вважає за потрібне відмовити у задоволенні вимог на відшкодування витрат позивача в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, відповідач просив суд прийняти до розгляду відзив на позовну заяву та відмовити у позовних вимогах ТОВ «Таліон Плюс» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

До відзиву на позов додано документи, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень проти задоволення позовних вимог.

Крім того, 23 жовтня 2025 року, поштовим відправленням, на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву, в якій він просив поновити йому пропущений процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та врахувати відзив при прийнятті рішення у даній справі.

Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву у даній цивільній справі задоволено, вирішено поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на подання відзиву на позовну заяву, врахувати відзив на позовну заяву при розгляді даної справи по суті, а також надано позивачу строк для подання відповіді на відзив.

05 листопада 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла відповідь позивача ТОВ «Таліон Плюс» на відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якій заявляє, що всі вчинені дії, спрямовані на стягнення заборгованості, були здійснені правомірно та відповідно до чинного законодавства України. Товариство є соціально відповідальною фінансовою установою та гарантує виконання всіх передбачених законом пільг для військовослужбовців. Обставини перебування відповідача на військовій службі, що є підставою для застосування пільг, не були відомі ні первісному кредитору, ні позивачу ТОВ «Таліон Плюс» до моменту подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, укладаючи кредитний договір, не надавав відповідних документів, чим по суті надав неправдиву (неповну) інформацію щодо свого соціального та правового статусу. Більше того, відповідач, визнаючи факт отримання кредитних коштів, здійснював конклюдентні дії на погашення боргу, а саме проводив оплати, які йшли на погашення нарахованих процентів, і при цьому не повідомляв кредитора про своє право на пільги. Відсутність повідомлення та надання підтверджуючих документів унеможливлювала застосування пільг товариством до отримання документів у межах судового процесу. На підставі наданих до відзиву копій (не засвідчених належним чином) документів товариство може здійснити перерахунок за договором, виключивши з заборгованості всі нараховані проценти, штрафні санкції та пеню за період проходження військової служби, що підпадають під дію пільг. Водночас, наголошує, що дія закону не звільняє відповідача від обов`язку повернення основної суми (тіла) отриманого кредиту. Станом на дату отримання документів та здійснення перерахунку кредитних коштів у позичальника за договором залишається несплачена сума тіла кредиту у розмірі 23100 гривень 00 копійок. У порядку ст.601 ЦК України товариством мають бути зараховані грошові кошти з перерахованої суми (проценти та штрафи) в рахунок погашення тіла кредиту за договором. Враховуючи вищевикладене та підтвердження відповідачем статусу військовослужбовця, на якого відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розповсюджуються пільги щодо не нарахування відсотків за користування кредитними коштами, позивачем до суду була подана заява про зменшення позовних вимог.

Щодо відступлення прав вимоги позивач зазначив, що 18 березня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу №МБ-ТП/27, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

З витягу Реєстру боржників за кредитними договорами, відповідно договору факторингу №МВ-ТП/27 від 18 березня 2025 року, слідує, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року. Реєстр прав вимоги підписувався представником первісного кредитора та фактором в електронному вигляді про що є відмітка про електронний підпис та електронну печатку. Окрім того, відповідно до умов договору факторингу, право вимоги переходить до позивача з моменту підписання Реєстру прав вимоги та оплати суми фінансування. На підтвердження виконання фінансових зобов`язань до позовної заяви було додано платіжну інструкцію №1404 від 27 березня 2025 року. Таким чином, факт переходу права вимог є повністю доведеним. При цьому, боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має прав на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. До відзиву на позовну заяву не додано жодного доказу щодо виконання відповідачем обов`язку по погашенню заборгованості перед первісним кредитором, навпаки відповідач здійснив оплату нарахованих відсотків на рахунок позивача ТОВ «Таліон Плюс», що в свою чергу спростовує будь-які заперечення останнього з приводу невідання/неотримання повідомлень від нового кредитора.

Щодо судових витрат позивача в частині правничої допомоги зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору, неповідомлення про наявність підстав щодо застосування до останнього пільг щодо не нарахування відсотків за користування кредитними коштами, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду стороною позивача до позовної заяви надані наступні документи: договір про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року; додаткову угоду №1483 від 07 серпня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року; акт виконаних робіт; квитанцію про підтвердження оплати вартості послуг за надання правової допомоги. Отже, позивач надав суду достатні, належні та допустимі докази на підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом.

Вказує, що відповідач визнає факт отримання кредитних коштів, але не виконав обов`язку щодо повернення тіла кредиту, вимоги відповідача про повну відмову у задоволенні позову є абсолютно необґрунтованою та безпідставною.

З урахування викладеного, позивач ТОВ «Таліон Плюс» просив: приєднати до матеріалів справи відповідь на відзив та врахувати його при ухваленні судового рішення; поновити строк позивачу на подачу відзиву та додаткових доказів; позовні вимоги позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, задовольнити у повному обсязі.

До відповіді на відзив додані: повний реєстр прав вимоги до Договору факторингу №МВ-ТП/27 від 18 березня 2025 року; лист НБУ.

Також, 05 листопада 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла заява позивача ТОВ «Таліон Плюс» про зменшення позовних вимог, в якій зазначає, що товариство здійснює свою діяльність як соціально відповідальний учасник ринку небанківських фінансових установ та зі всією повагою ставиться до всіх клієнтів, особливо тих, хто має відношення до оборони держави в період дії воєнного стану. Зокрема, товариство з повагою відноситься до військовослужбовців та неухильно дотримується конституційних та законодавчих норм права, якими регулюються соціальний та правових статус військовослужбовців та членів їх сімей. Штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед товариством, а також проценти за користування кредитом не нараховуються згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Після отримання документів позивач вважає за необхідне зменшити свої позовні вимоги за рахунок пільг по списанню нарахованих процентів за користування кредитом та штрафних санкцій за наявності. Таким чином, позивач відмовляється від вимоги про стягнення процентів і просить суд стягнути лише фактично надані кошти (тіло кредиту) та комісію за надання кредиту, що є необхідними та погодженими сторонами складовими вартості кредитної послуги.

Після направлення відповідачем до суду відзиву на позовну заяву з доданими до нього документами, позивач визнає за доцільне списати проценти в розмірі 32006 гривень 66 копійок та стягнути з відповідача заборгованість, яка складається з тіла кредиту, комісії за його надання та понесених судових витрат.

Враховуючи, що вимоги позивача після зменшення стосуються виключно повернення фактично наданих та не повернутих коштів (23100 гривень 00 копійок) та погодженої комісії (1155 гривень 00 копійок), підстави для стягнення цієї суми (24255 гривень 00 копійок) не потребують додаткового роз`яснення та доведення, оскільки вони підтверджуються обставинами, викладеними в позові, та фактом укладення договору.

Крім того, сторона позивача підтверджує те, що відповідачем під час користування кредитними коштами були здійснені оплати відсотків на загальну суму 15050 гривень 00 копійок, про що відображено у розрахунку заборгованості позивача, які слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту. Таким чином, підсумок складає: (23100,00 (тіло) 15050,00 (сплачені відсотки) + 1155,00 (комісія) =9205 гривень 00 копійок.

Додатково наголошує, що дата розірвання кредитного договору є 14 серпня 2025 року, про що відповідач був повідомлений шляхом направлення повідомлення. З цієї дати позичав зобов`язаний повернути позивачу кредитні кошти та всі нарахування, в тому числі, відповідно до п.7.5, комісію за надання кредиту.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає за необхідне подати заяву про зменшення позовних вимог у наступному розмірі: заборгованість по кредиту (тіло) 8050 гривень 00 копійок (п.2.2 та 9.1.1.7 договору); заборгованість по комісії за надання кредиту 1155 гривень 00 копійок (п.7.5 та 8.4 договору). Всього заборгованість (основний борг) за договором 9205 гривень 00 копійок.

З урахуванням викладеного, позивач ТОВ «Таліон Плюс» просило суд: прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог у даній цивільній справі; стягнути з ОСОБА_1 , на його користь суму заборгованості за кредитним договором у зменшеному розмірі 9205 гривень 00 копійок; стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у сумі 5000 гривень 00 копійок.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року прийнято заяву представника позивача ТОВ «Таліон Плюс» про зменшення розміру позовних вимог у даній справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати з урахуванням заяви представника позивача ТОВ «Таліон Плюс» про зменшення позовних вимог, яка надійшла до суду 05 листопада 2025 року, приєднати до матеріалів цивільної справи відповідь представника позивача на відзив та врахувати його при ухваленні судового рішення, відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку на подачу відповіді на відзив, задоволено заяву представника позивача про поновлення строку на подачу додаткових доказів, поновлено представнику позивача строк для подання додаткових доказів та вирішено врахувати письмові докази, які додані до відповіді на відзив при ухваленні судового рішення у даній цивільній справі, роз`яснено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та встановлено відповідний строк.

Відзив на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог до суду відповідачем не подано.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 16 січня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №139085911, який підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором TDUJ.

Відповідно до п.2.1 зазначеного Договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно п.2.2 вказаного Договору, загальний розмір кредиту за цим договором становить 10000 гривень 00 копійок. Разом з тим, позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів.

Відповідно до п.2.3 зазначеного Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 16 січня 2025 року (що є датою надання кредиту).

Згідно п.2.4 вказаного Договору, другий та решта траншів за договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором. Надання кожного додаткового траншу за договором збільшує загальний розмір кредиту на суму такого траншу.

Відповідно до п.3.1 зазначеного Договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2 цього договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Згідно п.4.1 вказаного Договору, з метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та строк оплати обов`язкового платежу по процентам за користування кредитом. Протягом обраного строку застосовуються спеціальні умови користування кредитом Дисконтний період. Позичальник має право ініціювати отримання другого та наступних траншів у межах максимально доступної позичальнику суми кредиту, що визначена кредитодавцем в результаті проведення перевірки кредитоспроможності позичальника. Сума кредиту, що неповернута позичальником за цим договором у будь-який момент протягом строку його дії не може перевищувати максимального розміру кредиту, що встановлений кредитодавцем для продукту «Смарт» та який зазначається на Офіційному сайті кредитодавця.

Відповідно до п.4.2 зазначеного Договору, позичальник підтверджує, що вказав в Заявці повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також бажаний спосіб отримання кредиту. Позичальник зобов`язується оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше ніж протягом 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.

Згідно п.4.7 вказаного Договору, кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення договору та встановлення ділових відносин здійснив всі необхідні дії спрямовані на виконання вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, в тому числі здійснив заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: спосіб верифікації договір покладання з АТ КБ «Приватбанк», дата отримання інформації 15 листопада 2024 року, ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації 8b8d5deb-990e-417d-9e6b-4e1eec06bfab.

Відповідно до п.5.1 зазначеного Договору, кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної карти 5167-80ХХ-ХХХХ-1954, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.

Згідно п.5.3 вказаного Договору, позичальник несе відповідальність за правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок.

Відповідно до п.6.1 зазначеного Договору, позичальник в будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може отримати черговий транш в межах визначеного кредитодавцем максимально доступного позичальнику розміру кредиту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, в тому числі при частковому погашенні кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається достроково припиненим шляхом його повного виконання.

Згідно п.6.2 вказаного Договору, надання позичальнику кожного нового траншу за цим договором відбувається на підставі укладеного із кредитодавцем договору про внесення змін до цього договору, який сторони домовились іменувати у своїх відносинах додатковою угодою. У разі якщо позичальник бажає отримати черговий транш, шляхом перерахування суми кредиту на його рахунок за реквізитами платіжної картки, іншої ніж зазначена в п.5.1 договору, сторони у додатковій угоді додають до тексту договору реквізити іншої платіжної картки.

Відповідно до п.7.1 зазначеного Договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 15 лютого 2025 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору.

Згідно п.7.2 вказаного Договору, в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: п.7.2.1 закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; п.7.2.2 ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору.

Відповідно до п.7.3 зазначеного Договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту 15 лютого 2030 року.

Згідно п.7.4 вказаного Договору, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: п.7.4.1 протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; п.7.4.2 після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.

Відповідно до п.7.5 зазначеного Договору, комісію за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредиту, визначеного на момент укладення договору, а саме 15 лютого 2025 року. У випадку отримання протягом дисконтного періоду кредитування додаткових траншів, комісія, що нараховується за видачу таких траншів, повинна бути сплачена позичальником в першу після отримання траншу обов`язкову дату платежу по договору, але не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування (визначеного на момент укладення відповідної додаткової угоди з урахуванням можливих пролонгацій).

Згідно п.7.7 вказаного Договору, сума кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів передбачених договором підлягають безготівковому перерахуванню на поточний рахунок кредитодавця у строки, встановлені договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п.8.1 зазначеного Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором. Інших витрат позичальника договором не передбачено.

Згідно п.8.2 вказаного Договору, проценти за користування кредитом є платою за користування позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних кредитодавцю. Процентна ставка за користування кредитом є базовою процентною ставкою. Процентна ставка за договором є фіксованою і не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Разом з тим, кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість кредиту для позичальника, що не є зміною істотних умов цього договору. У разі якщо позичальник не здійснить повного дострокового погашення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду кредитування, то зобов`язання позичальника по оплаті процентів за користування кредитом визначаються шляхом множення базової процентної ставки на фактичну кількість днів користування кредитом (від дати видачі першого траншу до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання). Фактичне значення загальних витрат за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.

Відповідно до п.8.3 зазначеного Договору, базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних.

Згідно п.8.4 вказаного Договору, комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим договором. У випадку видачі наступних крім першого траншів за цим договором комісія за надання додаткових грошових коштів у кредит нараховується у день видачі кожного траншу.

Відповідно до п.8.5 зазначеного Договору, розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 500 гривень 00 копійок.

Згідно п.8.6 вказаного Договору, для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п.2.3 договору, за весь строк кредитування без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 189448 гривень 00 копійок та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у розмірі 179448 гривень 00 копійок (які складаються з процентів за користування кредитом за базовою ставкою та комісії за надання кредиту) та суму кредиту у розмірі 10000 гривень 00 копійок. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, з припущення користування кредитом протягом усього строку кредитування зі сплатою процентів за базовою ставкою, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 2467,17 відсотків річних. Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченою частиною 4 статті 8 Закону, розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумою першого траншу за весь строк кредитування: 179 448 гривень 00 копійок) / (сума першого траншу за договором: 10 000 гривень 00 копійок) / (строк кредитування: 1826 днів) х 100% = 0,98 відсотків в день.

Відповідно до п.8.10 зазначеного Договору, проценти в розмірі, визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. Для зручності позичальника в особистому кабінеті та бухгалтерському обліку зобов`язання позичальника по сплаті процентів обліковується та відображається з припущення, що позичальника отримає знижку на витрати по договору, на умовах описаних в п.8.7 договору. Про розмір зобов`язань, без врахування знижки вказаної в п.8.7 договору позичальник інформується в особистому кабінеті.

Згідно п.9.1.1 вказаного Договору, кредитодавець має право, зокрема: п.9.1.1.1 вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором; п.9.1.1.7 у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, частини кредиту та комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору.

Відповідно до п.11.1 зазначеного Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.

Згідно п.14.1 вказаного Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Відповідно до п.14.2 зазначеного Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього договору, для цілей ініціювання отримання нових траншів, Пролонгацій чи Поновлення дисконтного періоду, що не є зміною істотних умов цього договору, позичальник здійснює авторизацію в особистому кабінеті та ініціює отримання нових траншів, пролонгації чи поновлень дисконтного періоду в ІКС.

Також, у паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №139085911 від 16 січня 2025 року, який підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4367, зазначені умови кредитування для останнього, які надаються ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, яке складене ТОВ «ПрофітГід» та адресоване ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06 вересня 2023 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер замовлення/код платіжної інструкції 41fdb87b-5ee6-45b9-b5aa-d08a7976957c, відправник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», код 38569246, номер транзакції 43698-02284-76803, дата проведення 16 січня 2025 року, сума переказу 10 000 гривень 00 копійок, номер платіжної картки НОМЕР_2 , емітент платіжної картки OSCHAD BANK, код авторизації 767818, опис Credit transaction ОСОБА_1 Договір (оферта): 139085911 від 16 січня 2025 року.

Також, 18 січня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №139085911 від 16 січня 2025 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9112.

Згідно п.1 вказаної Додаткової угоди, у зв`язку з отримання позичальником траншу, сторони погодили наступне: п.1.1 сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 10050 гривень 00 копійок. п.1.2 після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику договором та неповернута на момент укладення додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 20 050 гривень 00 копійок; п.1.3 - безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5167-80ХХ-ХХХХ-1954. Не зважаючи на вказане вище, кредитодавець може на вибір позичальника також здійснювати надання траншів за договором за реквізитами платіжної карти вказаної безпосередньо в договору чи за реквізитами платіжних карток вказаних в інших додаткових угодах до цього договору (за наявності); п.1.4 з моменту отримання траншу, вказаного в п.1.1 договору, базова процентна ставка за договором (для суми всіх наступних траншів в рамках договору та для суми, яка вже є в користуванні) буде складати 0,98 відсотків в день від залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. З моменту підписання цієї Додаткової угоди, незалежно від зазначеного в договорі, розмір Дисконтної чи Індивідуальної ставки не може бути більшим за Базову процентну ставку вказану вище; п.1.5 сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 102 гривні 00 копійок; п.1.6 - під час надання суми траншу, вказаного в п.1.1 цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 502 гривні 50 копійок, яка має бути сплачена позичальником не пізніше 15 лютого 2025 року; п.1.7 сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 500 гривень 00 копійок; п.1.8 денна процентна ставка за користування всією сумою кредиту, що буде фактично видано після укладення цієї додаткової угоди (сумою, що вже знаходиться в користуванні позичальника та сумою додаткового траншу за цією додатковою угодою) розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумою, що вже є в користуванні позичальника, та суми, що буде видано після укладення цієї Додаткової угоди, до закінчення строку кредитування: 359 400 гривень 26 копійок) / (загальний розмір кредиту - сума, що вже є в користуванні позичальника, та сума, що буде видано після укладення цієї Додаткової угоди: 20 050 гривень 00 копійок) / (строк кредитування, що залишився по договору: 1824 днів) х 100% = 0,98 відсотків в день; п.1.9 реальна річна процентна ставка за користування всією сумою кредиту, що буде фактично видана після укладення цієї додаткової угоди (сумою, що вже знаходиться в користуванні позичальника та сумою додаткового траншу за цією додатковою угодою), розрахована за період з дати укладення цієї додаткової угоди та до закінчення строку кредитування становить 2 487,39 відсотків річних; п.1.10 загальна вартість наданого кредиту з урахуванням траншу, що надається за цією додатковою угодою, за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування становить 379 450 гривень 26 копійок. Орієнтовна загальна вартість кредиту, що вказана у цьому пункті додаткової угоди, складається із суми кредиту (суми, що вже є в користування позичальника, та суми, що буде видано після укладення цієї додаткової угоди), комісії за надання кредиту (несплаченої комісії та комісії, яка нарахована відповідно до положень п.1.6 цієї додаткової угоди) та процентів за користування кредитом, що будуть нараховані за період з дати укладення цієї додаткової угоди до дати закінчення строку кредитування. Орієнтовна загальна вартість кредиту, що вказана у цьому пункті додаткової угоди, не включає у себе несплачені проценти у зв`язку із тим, що їх нарахування відбулося до укладення цієї додаткової угоди.

Відповідно до п.2 зазначеної Додаткової угоди, усі інші умови договору не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання.

Згідно п.4 вказаної Додаткової угоди, ця додаткова угода укладена з використанням Мобільного додатку «Moneyveo кредит онлайн» доступний для скачування за посиланням https://apps.apple.com/UA/app/id та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, яке складене ТОВ «ПрофітГід» та адресоване ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06 вересня 2023 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер замовлення/код платіжної інструкції 012f7ac1-491f-42d1-8b39-6b244862d95b, відправник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», код 38569246, номер транзакції 43721-02083-12523, дата проведення 18 січня 2025 року, сума переказу 10 050 гривень 00 копійок, номер платіжної картки НОМЕР_2 , емітент платіжної картки OSCHAD BANK, код авторизації 767823, опис Credit transaction ОСОБА_1 Договір (оферта): 139085911 від 16 січня 2025 року.

Крім того, 18 січня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №139085911 від 16 січня 2025 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1311.

Згідно п.1 вказаної Додаткової угоди, у зв`язку з отримання позичальником траншу, сторони погодили наступне: п.1.1 сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 3050 гривень 00 копійок. п.1.2 після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику договором та неповернута на момент укладення додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 23 100 гривень 00 копійок; п.1.3 - безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5167-80ХХ-ХХХХ-1954. Не зважаючи на вказане вище, кредитодавець може на вибір позичальника також здійснювати надання траншів за договором за реквізитами платіжної карти вказаної безпосередньо в договору чи за реквізитами платіжних карток вказаних в інших додаткових угодах до цього договору (за наявності); п.1.4 з моменту отримання траншу, вказаного в п.1.1 договору, базова процентна ставка за договором (для суми всіх наступних траншів в рамках договору та для суми, яка вже є в користуванні) буде складати 0,98 відсотків в день від залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. З моменту підписання цієї Додаткової угоди, незалежно від зазначеного в договорі, розмір Дисконтної чи Індивідуальної ставки не може бути більшим за Базову процентну ставку вказану вище; п.1.5 сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 204 гривні 26 копійок; п.1.6 - під час надання суми траншу, вказаного в п.1.1 цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 152 гривні 50 копійок, яка має бути сплачена позичальником не пізніше 15 лютого 2025 року; п.1.7 сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 1002 гривні 50 копійок; п.1.8 денна процентна ставка за користування всією сумою кредиту, що буде фактично видано після укладення цієї додаткової угоди (сумою, що вже знаходиться в користуванні позичальника та сумою додаткового траншу за цією додатковою угодою) розраховується наступним чином: (загальні витрати за користування сумою, що вже є в користуванні позичальника, та суми, що буде видано після укладення цієї Додаткової угоди, до закінчення строку кредитування: 414 072 гривні 12 копійок) / (загальний розмір кредиту - сума, що вже є в користуванні позичальника, та сума, що буде видано після укладення цієї Додаткової угоди: 23 100 гривень 00 копійок) / (строк кредитування, що залишився по договору: 1824 днів) х 100% = 0,98 відсотків в день; п.1.9 реальна річна процентна ставка за користування всією сумою кредиту, що буде фактично видана після укладення цієї додаткової угоди (сумою, що вже знаходиться в користуванні позичальника та сумою додаткового траншу за цією додатковою угодою), розрахована за період з дати укладення цієї додаткової угоди та до закінчення строку кредитування становить 2 487,39 відсотків річних; п.1.10 загальна вартість наданого кредиту з урахуванням траншу, що надається за цією додатковою угодою, за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування становить 437 172 гривні 12 копійок. Орієнтовна загальна вартість кредиту, що вказана у цьому пункті додаткової угоди, складається із суми кредиту (суми, що вже є в користування позичальника, та суми, що буде видано після укладення цієї додаткової угоди), комісії за надання кредиту (несплаченої комісії та комісії, яка нарахована відповідно до положень п.1.6 цієї додаткової угоди) та процентів за користування кредитом, що будуть нараховані за період з дати укладення цієї додаткової угоди до дати закінчення строку кредитування. Орієнтовна загальна вартість кредиту, що вказана у цьому пункті додаткової угоди, не включає у себе несплачені проценти у зв`язку із тим, що їх нарахування відбулося до укладення цієї додаткової угоди.

Відповідно до п.2 зазначеної Додаткової угоди, усі інші умови договору не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання.

Згідно п.4 вказаної Додаткової угоди, ця додаткова угода укладена з використанням Мобільного додатку «Moneyveo кредит онлайн» доступний для скачування за посиланням https://apps.apple.com/UA/app/id та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, яке складене ТОВ «ПрофітГід» та адресоване ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06 вересня 2023 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер замовлення/код платіжної інструкції d983111f-972b-49c2-9698-ee244068cd3a, відправник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», код 38569246, номер транзакції 43721-19312-95193, дата проведення 18 січня 2025 року, сума переказу 3050 гривень 00 копійок, номер платіжної картки НОМЕР_2 , емітент платіжної картки OSCHAD BANK, код авторизації 767827, опис Credit transaction ОСОБА_1 Договір (оферта): 139085911 від 16 січня 2025 року.

Листом №46/12-11/142783/2025/БТ від 05 листопада 2025 року АТ «Ощадбанк», що наданий на виконання ухвали суду про витребування доказів, надав в паперовому вигляді наявну інформацію щодо руху грошових коштів по банківському рахунку № НОМЕР_3 (UAH), до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_4 відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), в установі АТ «Ощадбанк».

Як вбачається з виписки про рух коштів за період з 16 січня 2025 року по 18 січня 2025 року, яка є додатком до вищевказаного листа, на рахунок № НОМЕР_3 , до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_4 , який відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , зараховано 18 січня 2025 року зараховано 10000 гривень 00 копійок.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не заперечував як факт укладеного вищевказаного договору та додаткових угод до нього, так і факт отримання на його картковий рахунок грошових коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі, які визначені у вказаному договорі та додаткових угодах до нього.

При цьому, відсутність доказів, які б свідчили про звернення відповідача ОСОБА_1 з моменту укладення вищевказаного договору та додаткових угоди до нього до даного часу до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з приводу невиконання останнім своїх зобов`язань за зазначеним договором та додатковими угодами до нього, тобто неперерахування грошових коштів, у визначеному сторонам договору розмірі, на його банківську картку, а також часткове повернення відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів, про що останній зазначає у відзиві на позовну заяву, об`єктивно вказує на належне виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язань за вказаним договором і додатковими угодами до нього та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за цим договором та додатковими угодами до нього у розмірі, визначеному сторонами.

Також, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1076 ЦК України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Відповідач, стверджуючи у відзиві на позовну заяву про те, що позивач не надав до суду доказів перерахування кредитних коштів на його банківський рахунок, не звернув увагу на те, що перерахування кредитних коштів за вищевказаним договором та додатковими угодами до нього відбувалося на рахунок відповідача ОСОБА_1 у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню.

Крім того, розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Оскільки, кредитні кошти за вказаним договором та додатковими угодами до нього надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року за №6-50цс16 наголошується, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором та додатковими угодами до нього, здійснивши переказ грошових коштів у загальній сумі 23100 гривень 00 копійок відповідачу ОСОБА_1 на його картковий рахунок.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Таліон Плюс» доведено факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 вищевказаного кредитного договору та додаткових угод до нього, на умовах, що визначені у ньому, а також отримання відповідачем ОСОБА_1 на підставі вказаного договору та додаткових угод до нього кредитних коштів у загальній сумі 23100 гривень 00 копійок, внаслідок чого суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що позивачем ТОВ «Таліон Плюс» не доведено виконання кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язань за вищевказаним договором та додатковими угодами до нього.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року, який складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 16 січня 2025 року по 18 березня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 за вказаним договором здійснив оплату: 23 лютого 2025 року у сумі 15 гривень 00 копійок та 17 березня 2025 року у сумі 35 гривень 00 копійок, які зараховані в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 18 березня 2025 року мав заборгованість у загальній сумі 49307 гривень 42 копійки, з яких: 23100 гривень 00 копійок заборгованість по тілу кредиту; 13502 гривні 42 копійки заборгованість по відсоткам; 1155 гривень 00 копійок комісія; 11550 гривень 00 копійок неустойка.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

18 березня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» («Клієнт») та ТОВ «Таліон Плюс» («Фактор») укладено договір факторингу №МВ-ТП/27.

Відповідно до п.2.1 вказаного Договору факторингу, в порядку та на умовах даного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.4.1 зазначеного Договору факторингу, наявне право вимоги переходить до від клієнта до фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається передати з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Як вбачається з платіжної інструкції кредитного переказу коштів №1404 від 27 березня 2025 року, ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало на рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти у сумі 6060900 гривень 33 копійки, як плату за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №МВ-ТП/27 від 18 серпня 2025 року без ПДВ.

Відповідно до Реєстру прав вимоги від 18 березня 2025 року, складеного на виконання Договору факторингу №МВ-ТН/27 від 18 березня 2025 року та підписаного сторонами даного договору факторингу, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало, а позивач ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року у загальній сумі 49307 гривень 42 копійки, з яких: 23100 гривень 00 копійок сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 13502 гривні 42 копійки сума заборгованості по процентам; 1155 гривень 00 копійок сума заборгованості по комісії; 11550 гривень 00 копійок неустойка.

При цьому, чинним законодавством України не встановлена заборона викладати права вимоги, які передаються за договором факторингу, є відповідному реєстрі до такого договору факторингу.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Таліон Плюс» доведено належними та допустимими доказами набуття ним 18 березня 2025 року, на підставі договору факторингу №МВ-ТН/27 від 18 березня 2025 року право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №139085911, який укладений 16 січня 2025 року між останнім та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а відтак і набуття права та обов`язків кредитодавця за вказаним договором, внаслідок чого суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що позивач не є кредитором за спірними кредитними зобов`язаннями, оскільки він не надав ні суду, ні відповідачу жодної додаткової угоди до договору факторингу, в якій би було б зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідача, як особи право вимоги відносно якої передано, а також де було б зазначено реквізити кредитного договору, право вимоги за яким передано.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував дійсний розмір права вимоги відносно відповідача, яке було передано позивачу, а той розмір, який вказаний в позовній заяві нічим документально не підтверджений, оскільки до матеріалів цивільної справи додано Реєстру прав вимоги від 18 березня 2025 року, складеного на виконання Договору факторингу №МВ-ТН/27 від 18 березня 2025 року та підписаного сторонами даного договору факторингу, у якому наявні відомості щодо розміру права вимоги, який існував станом на день укладення такого договору факторингу, що передається позивача за кредитним договором №139085911, який укладений 16 січня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 , та підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, що був складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відображені суми в якому узгоджуються з умовами кредитного договору №139085911 від 16 січня 2025 року.

При цьому, суд звертає уваги, що відповідачем ОСОБА_1 жодних доказів на спростування доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, який складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року, а також своїх контррозрахунків, не надано.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року, який складений ТОВ «Таліон Плюс» за період з 18 березня 2025 року по 13 серпня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 здійснив сплату коштів: 24 березня 2025 року у сумі 5000 гривень 00 копійок та 23 квітня 2025 року у сумі 10000 гривень 00 копійок, які зараховані в рахунок погашення процентів за користування кредитом, та ТОВ «Таліон Плюс» нарахувало у період часу з 19 березня 2025 року по 13 серпня 2025 року проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого відповідач ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13 серпня 2025 року мав заборгованість у загальній сумі 67811 гривень 66 копійок, з яких: 23100 гривень 00 копійок сума заборгованості по основному боргу; 47006 гривень 66 копійок сума заборгованості по відсоткам; 1155 гривень 00 копійок комісія; 11550 гривень 00 копійок неустойка.

При цьому, позивач ТОВ «Таліон Плюс», звертаючись до суду з позовною заявою, просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 вищевказану заборгованість за кредитним договором не у повному обсязі, а у сумі 55106 гривень 66 копійок, яка складається з: 23100 гривень 94 копійки заборгованість по кредиту; 32066 гривень 66 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 1155 гривень 00 копійок заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності).

Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Як вбачається з довідки №5155П від 29 вересня 2025 року, яка складена командиром військової частини, старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині з 05 квітня 2023 року.

За вказаних обставин, у відповідності до приписів ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», штрафні санкції за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року та проценти за користування кредитними коштами за цим договором не підлягали нарахуванню.

З урахуванням доданих до відзиву відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву доказів, у тому числі вищевказаної довідки, та положень ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач ТОВ «Таліон Плюс» зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року у загальній сумі 9205 гривень 00 копійок, яка складається з: 8050 гривень 00 копійок - заборгованість по кредиту (тіло); 1155 гривень 00 копійок - заборгованість по комісії за надання кредиту, при цьому списавши проценти за користування кредитом у сумі 32006 гривень 66 копійок та зарахувавши сплачені відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти, які були зараховані в рахунок сплати процентів за користування кредитом, у загальній сумі 15050 гривень 00 копійок у рахунок сплати заборгованості по тілу кредиту.

Оскільки позивачем ТОВ «Таліон Плюс», при зменшенні розміру позовних вимог, враховані положення частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» під час розрахунку заборгованості за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року, внаслідок чого позивачем списано нараховані проценти за користування кредитом та зараховано сплачені відповідачем ОСОБА_1 , як проценти за користування кредитом, кошти у рахунок погашення тіла кредиту, тобто отриманої у кредит суми грошових коштів, суд не знаходить підстав для повторного застосування у даній цивільній справі вищевказаних положень Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та погоджується з поданим позивачем розрахунком заборгованості у частині суми заборгованості відповідача за вищевказаним договором за тілом кредиту.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно п.8 Правил про споживчий кредиту, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року, справа № 727/5461/23, провадження № 61-17096св23.

Судом установлено, що умовами кредитного договору №139085911 від 16 січня 2025 року визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, при цьому у п.8.4 вказаного договору зазначено, що «Комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим договором. У випадку видачі наступних крім першого траншів за цим договором комісія за надання додаткових грошових коштів у кредит нараховується у день видачі кожного траншу».

Однак, у кредитному договорі №139085911 від 16 січня 2025 року не зазначено переліку послуг кредитодавця, що надаються кредитодавцем за цим договором, які пов`язані з наданням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів та позивачем ТОВ «Таліон Плюс» не надано доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 послуг, які передбачають сплату комісії за надання кредиту.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ТОВ «Таліон Плюс» не надав доказів надання послуг, за які встановлена плата у виді комісії кредитодавця за наданням кредиту, погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору та додаткових угод до нього, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням викладеного, суд не знаходиться підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Таліон Плюс» комісії за надання кредиту у сумі 1155 гривень 00 копійок.

Крім того, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Таким чином, при умові, що відповідач ОСОБА_1 з будь-яких підстав не отримав повідомлення від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про відступлення права вимоги позивачу ТОВ «Таліон Плюс», має місце той факт, за яким відповідач ОСОБА_1 не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості за кредитним договором на рахунок первісного кредитора, який, при отриманні таких коштів, перерахував би їх на рахунок позивача ТОВ «Таліон Плюс», і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Отже, не отримання відповідачем ОСОБА_1 повідомлення від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачу ТОВ «Таліон Плюс», не звільняло його від обов`язку сплати заборгованості за кредитним договором на рахунок первісного кредитора.

Однак, будь-яких доказів виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань у повному обсязі на рахунок первісного кредитора, тобто ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за вказаним кредитним договором, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 , як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, на не отримання ним повідомлення про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором у сумі 8050 гривень 00 копійок як позивачу ТОВ «Таліон Плюс», так і первісному кредитору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року у сумі 8050 гривень 00 копійок, що є заборгованістю за тілом кредиту.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 вважає, що у задоволенні вимог на відшкодування витрат позивача слід відмовити в повному обсязі, при цьому посилається на положення п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких, за твердженням відповідача, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.

Однак, згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі №545/1149/17, норма п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього жЗакону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року зроблено правовий висновок, згідно якого учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справх не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

Отже, відповідач ОСОБА_1 , виходячи зі змісту ст.5 Закону України «Про судовий збір», не відносяться до категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору у справі про стягнення кредитної заборгованості, внаслідок чого понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу у порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1868 від 28 серпня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог.

Так, 8050 гривень 00 копійок (сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача) відповідає 87,45% від заявленої ціни позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 9205 гривень 00 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (87,45% від 2422 гривні 40 копійок становить 2118 гривень 39 копійок).

Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

02 грудня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір про надання правової допомоги №5.

У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається адвокатом.

Згідно п.4.1 вказаного Договору, правова допомога, що надається адвокатським об`єднанням, клієнтом оплачується в розмірі та обсязі погодженому в додатках до цього договору (Додаткових угодах та/або Реєстрах), в гривнях шляхом переказу коштів на рахунок адвокатського об`єднання та може бути здійснена у будь-який час за надані послуги та в тому числі авансом за надані послуги у майбутньому.

Відповідно до п.4.2 зазначеного Договору, за результатами надання правової допомоги складається акт приймання-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість.

Згідно п.7.1 вказаного Договору, даний договір укладений на строк до 31 грудня 2016 року та набирає чинності з моменту його підписання та може бути пролонгований за усним погодженням між сторонами.

Як вбачається з Додаткової угоди №1483 від 07 серпня 2025 року про надання правової допомоги до Договору №5 від 02 грудня 2024 року, АО «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали цю додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року про наступне, зокрема: 1. Додаток визначає порядок оплати послуг адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року, згідно договору; 2. Сторони погодили, що вартість послуг адвокатського об`єднання по супроводженню справи становить 5000 гривень 00 копійок, що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку 1000 гривень; підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) 500 гривень; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі адвокатським об`єднанням та підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду 3500 гривень; 3. Оплата послуг згідно додатку здійснюється клієнтом протягом 3 банківських днів з дня отримання рахунку на оплату послуг від адвокатського об`єднання шляхом перерахування клієнтом грошових коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання, що зазначений у реквізитах договору; 6. Послуги вважаються наданими після підписання акту приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

07 серпня 2025 року представниками АТ «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» підписано та скріплено печатками об`єднання і товариства Акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, відповідно до якого адвокатське об`єднання виконало, а клієнт прийняв послуги за надання правової допомоги у справі клієнта про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №139085911 від 16 січня 2025 року, згідно Договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року та Додатку до нього (Додаткової угоди). Датою фактичного надання послуг адвокатським об`єднанням і прийняття їх клієнтом є дата підписання цього акту. Сторони погоджуються, що адвокатське об`єднання виконало свої зобов`язання у межах Договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року та Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги у повному обсязі, по справі, а саме: 1. Підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій час виконання 4 години, сума 1000 гривень; 2. Підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) час виконання 2 години, сума 500 гривень; 3. Підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду час виконання 10 годин, сума 3500 гривень. Всього 5000 гривень 00 копійок.

Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів №243 від 07 серпня 2025 року, ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало на рахунок АО «Ліга юридичних технологій та інновацій» грошові кошти в сумі 5000 гривень 00 копійок, як оплату за надання правової допомоги згідно Договору №5 від 02 грудня 2024 року та Додаткової угоди №1483 від 07 серпня 2025 року у справі про стягнення заборгованості.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 вказала на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26 червня 2019 року у справі №200/14113/18-а, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 21 травня 2020 року у справі №240/3888/19.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, має невелику ціну позову, справу розглянуто у порядку спрощеного провадження та правові позиції у цій категорії справ є усталеними, та приходить до висновку, що заявлена ТОВ «Таліон Плюс» сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок є завищеною, непропорційною та неспівмірною із ціною позову, яка, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, складає 9205 гривень 00 копійок.

З врахуванням вищевикладене, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, якості підготовлених документів, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат ТОВ «Таліон Плюс» на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, з 5000 гривень 00 копійок до 2000 гривень 00 копійок.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20).

Позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс», які підлягають задоволенню, становлять 87,45%, внаслідок чого саме такий відсоток від судових витрат у сумі 2000 гривень 00 копійок, понесених позивачем витрат на правничу допомогу, повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивача (87,45% від 2000 гривень 00 копійка становить 1749 гривень 00 копійок).

На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», адреса: м. Чернігів, вул. Жабинського, буд.13, , заборгованість за договором кредитної лінії №139085911 від 16 січня 2025 року у сумі 8050 (вісім тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у сумі 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 1749 (одна тисяча сімсот сорок дев`ять) гривень 00 копійок, а всього 11917 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», адреса: 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, буд.13, .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко