КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за клопотанням представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Національного банку України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Остапчук Т.В.,-

встановив:

У квітні 2017 року Національний банк України звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

У вересні 2025 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про зупинення провадження у названій справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року зупинено провадження у справі № 757/22291/17-ц до ухвалення рішення Господарським судом м. Києва у справі № 910/15626/24.

В апеляційній скарзі представник Національного банку України просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справарозглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зупиняючи провадження, суд першої інстанції виходив із об`єктивної неможливості розгляду названої справи № 757/22291/17-ц до набрання законної сили рішення суду у справі № 910/15626/24. Вказанісправи пов`язані між собою, оскільки факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи та призведуть до належного та всебічного розгляду справи.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

За п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і, передбачити усунення яких неможливо.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування судом норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України (в редакції закону, що діяв до 15 грудня 2017 року) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому необхідно врахувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї справи.

Так, у квітні 2017 року Національний банк України звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що між Національним банком України та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» було укладено кредитний договір № 12/09/5 від 13 травня 2014 року з подальшими змінами та доповненнями.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між відповідачем та позивачем укладено договір поруки № 12/09/5/п від 13 травня 2014 року.

На підставі постанови правління Національного банку України № 408 від 23 червня 2015 року «Про віднесення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23 червня 2015 року прийнято рішення № 121 про запровадження з 24 червня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

У вересні 2025 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про зупинення провадження у названій справі. Клопотання обґрунтоване тим, що у Господарському суді м. Києва розглядається справа № 910/15626/24 за позовом компанії Квікком Лімітед до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», ОСОБА_1 , предметом якого є визнання затвердження реєстру акцептованих вимог ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» в частині вимог Національного банку України (в тому числі і за кредитними договорами № 12/09/5 від 13 травня 2014 року, № 12/09/6 від 04 червня 2014 року, № 18 від 21 березня 2014 року та № 38 від 06 травня 2014 року), зобов`язання ФГВФО внести зміни до реєстру та визнання кредиторських вимог Національного банку України до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», які зазначені у заяві про кредиторські вимоги Національного банку України до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» від 19 червня 2019 року № 63-0008/31690/БТ погашеними.

Представник заявника вважала, що задоволення позовних вимог у справі за № 910/15626/24 виключатиме можливість стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у названій справі.

Враховуючи зміст позовних вимог у цивільній справі № 757/22291/17-ц та у господарській справі № 910/15626/24, колегія суддів дійшла до висновку, що вони пов`язані між собою спільним предметом розгляду, а саме: дослідженням наявності чи відсутності законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у зв`язку з укладеним між ним та Національним банком України договором поруки від 13 травня 2014 року (у справі 757/22291/17-ц), який є похідним від первісного договору кредитування від 13 травня 2014 року № 12/09/5, сторонами якого є Національний банк України (кредитор) та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» (позичальник) та встановлення наявності чи відсутності правових підстав для внесення змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та виключення кредиторських вимог Національного Банку України до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» (у справі № 910/15626/24).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі містить аргументовані та переконливі мотиви щодо доцільності зупинення провадження у справі № 757/22291/17-ц, як об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду справи № 910/15626/24, а також щодо того, що зібрані по справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи № 757/22291/17-ц та порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду справи, колегія суддів відхиляє, оскільки не є затягуванням розгляду справи - обґрунтоване зупинення провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необгрунтовано задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі, колегія суддів оцінює критично, оскільки ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором на підставі договору поруки, не може бути повно та всебічно досліджено за наявних у матеріалах справи документів, без ухвалення рішення господарським судом про те, чи відбулось погашення заборгованості за кредитним договором чи ні, залежить правильність вирішення цього спору. Відтак, висновки, викладені у рішенні господарського суду в справі № 910/15626/24 будуть мати преюдиційне значення для розгляду цієї справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 29 вересня 2025 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Національного банку України залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 12 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко