ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/334/25 Головуючий суддя І інстанції Гримайло А. М.
Провадження № 22-ц/818/3260/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Малишевського Сергія Вікторовича на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року у цивільній справі № 642/334/25 за позовом представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Малишевського Сергія Вікторовича до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , в особі представника - адвоката Малишевського Сергія Вікторовича, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що з 29 вересня 2006 року по 20 грудня 2016 року ОСОБА_1 з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 20.12.2016. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 року та ухвали від 28.04.2017 по цивільній справі № 642/736/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 656,00 гривень щомісячно, починаючи з 13.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 року по цивільній справі №642/999/24 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року №642/736/17, та визначено стягувати, починаючи з 23.02.2024 року, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення знаходиться на примусовому виконанні Холодногірського-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - виконавче провадження № 53985615.

Вказала, що відповідач з 31.03.2022 року проходить службу у Військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України, тому стягнення на підставі постанови державного виконавця здійснюється з доходів відповідача за місцем роботи (копія відповідної постанови додається).

Донька ОСОБА_3 вступила до вузу та на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання у Навчально-науковому інституті комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на контрактній основі. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання платної освітньої послуги складає 15 235 гривень за семестр, за рік - 30 470 гривень. Термін навчання 01.09.2024 30.06.2028. У зв`язку з навчанням на денній формі донька не має можливості забезпечувати себе матеріально самостійно і потребує батьківської допомоги. Доньці потрібні гроші на оплату навчання згідно договору, оплату послуг інтернету, учбову літературу, методичні матеріали, канцелярські товари. Також їй потрібні гроші на одяг, харчування та ін.

Дитина мешкає з позивачкою і фактично знаходиться на її вихованні та утриманні, оскільки самостійного заробітку не має та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. У порівнянні з 2017 роком, коли ОСОБА_1 мала стабільне місце роботи, її матеріальний стан змінився (довідка форми ОК-5 додається), оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, одяг та інші споживчі товари та послуги (канцелярія, предмети гігієни та косметичні товари, комунальні послуги, гаджети для дистанційного навчання, хобі і т.д.).

Із дорослішанням доньки потреби змінювались та зростали, відповідно дитина потребувала більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшились потреби в навчанні, розвитку та ін. ОСОБА_1 намагається забезпечити дитині належні умови існування, навчання та розвитку, що самостійно зробити є досить непросто.

Враховуючи, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, проходиться службу у Військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України та отримує відповідне грошове забезпечення, з якого здійснювалось стягнення аліментів на їх доньку до досягнення нею повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_2 ), інших дітей у ОСОБА_2 не має, як і не має на утриманні інших осіб, отже, він має можливість надавати грошову допомогу на утримання своєї доньки.

Вважає, що заявлені вимоги відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення аліментів у вказаному розмірі призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень діючого законодавства та з урахуванням реальних потреб дитини.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

У задоволенні стягнення решти вимог позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Малишевський Сергій Вікторович подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вказав, що з рішенням суду, а саме задоволенням позовних вимог частково, позивач не погоджується та вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушеннями, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а більшість висновків суду стосовно відповідача (зокрема наявності інших утриманців, стану здоров`я тощо) такими, що фактично не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, такі свої висновки суд заснував на неналежних та недопустимих доказах, а також прийняв до уваги нічим не підтверджені факти та обставини.

Вказав, що всі докази були надані стороною відповідача з порушенням норм процесуального права та не мали прийматись до уваги судом першої інстанції в силу прямої вказівки норми ЦПК України. На дану обставину представник позивача звертав увагу судді у судовому засіданні 21.03.2025 року, але в рішення вона була повністю проігнорована, хоча документи надсилались уповноваженим представником. Відзив і додані до нього докази не були надіслані учаснику справи - третій особі.

Зазначав, що подання відповідачем таких додаткових пояснень не передбачено нормами ЦПК України (ст. 174 ЦПК України) і вони не надіслані всім учасникам справи, так вони відповідно їх же змісту (абзаци 2, 3) подані з пропуском навіть встановленого строку ухвалою суду від 23.01.2025 року строку на подання заперечень відповідь на відзив отримано 27.02.2025, додаткові пояснення подано 10.03.2025 року. І питання поновлення такого строку ніким не ставилось.

Вказав, що суд повністю ігнорує підсумки проведеного лікування вказані у цій же виписці. Внизу 2ої сторінки зазначається, яке лікування було проведено, а також рекомендації про подальше вживання ліків протягом 3-х місяців. Враховуючи, що виписка датована 11.08.2023 року, рекомендоване вживання ліків закінчилось ще десь у листопаді 2023 року. А далі (через два абзаци) суд неймовірним чином встановлює обставину наявності у відповідача невиліковної хвороби серця, яка потребує підтримки лікування медичними препаратами на постійній основі все чітко, як зазначено у п. 3 додаткових пояснень відповідача від 10.03.2025 року.

Зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів потреби батьків ОСОБА_2 у допомозі та її надання ним. Крім того, у батьків є ще одна дитина сестра відповідача ОСОБА_7 ; посилання на малу пенсію батьків є нічим не підтвердженими, у зв`язку з чим неможливо встановити їх потребу у фінансовій допомозі ОСОБА_2 ; голослівними є посилання щодо недостатності коштів для оплати комунальних послуг батьків відповідача, наявності і розміру субсидії, розміру самих комунальних послуг, та взагалі права власності на будинок станом на даний час.

У письмовому відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Бабій Л.В. просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази витрат на лікування та поганого здоров`я відповідача. Щодо оцінки доказів судом першої інстанції, то суд в оскаржуваному рішенні перелічив надані докази сторонами по справі, виклав пояснення сторін, щодо наданих доказів та оцінив кожний доказ окремо і надав оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням. А те, що надана оцінка доказам судом не співпадає з оцінкою доказів Позивача, то це не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення. Щодо стану здоров`я Відповідача та його батьків, то Відповідач повторно відвідував лікаря і його хвороба нікуди не поділась. На підтвердження суду буде надано клопотання про доручення доказів, а саме УЗІ Серця та консультаційний висновок спеціаліст. В суді першої інстанції зазначені докази не надавались, оскільки Відповідач відвідував лікаря після ухвалення судом оскаржуваного рішення, тому не міг надати їх раніше, що є поважною причиною. Інших лікарів Відповідач буде відвідувати пізніше, оскільки обмежений у часті та діях із-за служби. Позивач не маючи відповідної освіти стверджує, що Позивач не має хвороби серця, та інших хвороб, при цьому не надає жодного доказу на підтвердження своїх слів чи на спростування поставлених діагнозів лікарем Відповідачу. Також поганий стан здоров`я батьків Відповідача підтверджується Висновком з медичної карти амбулаторного хворого №19876 ОСОБА_8 та записом лікаря пацієнта ОСОБА_9 , які були надані Відповідачу після ухвалення судом оскаржуваного ріння, тому не могли бути надані під час розгляду справи судом першої інстанції, що є поважною причиною.

Звертає увагу суду і на той факт, що Відповідач служить в лавах ЗСУ і не завжди має змогу у спілкуванні з батьками, їх відвідані, отримані необхідних документів чи доказів. Вважаємо за необхідне повідомити суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції. З початком повномасштабної війни на території України, Відповідач прийняв рішення стати військовим, де по сьогоднішній день проходить військову службу у Військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України. Про що було відомо Скаржнику. На обґрунтованість розміру аліментів, Скаржник посилалась в позовній заяві на те, що донька на даний час навчається у Навчально-науковому інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій (ННІ КНІТ) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» за контрактною формою на першому курсі. Відповідно Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців за № 2935 від 02.09.2024 року вартість навчання за весь строк навчання становить 121 880,00 грн. За даними Довідки від 05.09.2024 року донька ОСОБА_3 навчається у вищезгаданому закладі освіти з 01.09.2024 р. по 30.06.2028 р., тобто загалом 4 роки.

Вказав, що виходячи із математичних розрахунків, вартість навчання доньки сторін у

закладі освіти у місяць становить - 3047 гривень. Разом з тим, позивачка просила стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, обґрунтовуючи такий розміром лише фактом його проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та отримання грошового забезпечення. Виходячи з обставин даної справи і з врахування принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, оплата з кожного з батьків має становити близько 1523,50 гривень. Що було враховано судом при ухваленні оскаржуваного рішення. При цьому з Відповідачем ніхто не узгоджував вибір навчального закладу, до якого бажала вступити донька. Взагалі з Відповідачем, третя особа ОСОБА_3 , не спілкується, відносин зі батьком ніяких не підтримує. Також з моменту введення на території України військового стану, більшість освітніх закладів, а саме у прифронтових містах таких як місто Харків, проводять навчання в он-лайн форматі. Що говорить про можливість працевлаштування доньки або відсутня необхідність нести транспортні витрати на відвіданні навчального вузу. Також матеріали справи не містять доказів того, що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, саме в такому розмірі, який скаржник просить стягнути з Відповідача.

Зазначив, що скаржник знаючи, що Відповідач має статус учасника бойових дій, який

надає низьку пільг і цільову підтримку від держави, як самому військовослужбовцю так їх дітям, не захотіла скористатися даним статусом Відповідача та отримати з цих підстав цільову підтримку від держави при вступі їхньою донькою ОСОБА_10 до вищого освітнього закладу. Згідно довідки за №1 від 13.06.2024 року про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01 лютого 2024 р. по 31 травня 2024 р., виданої Відповідачу за проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, йому нараховувалося грошове забезпечення у розмірі: лютий місяць 39 575, 67 грн.; березень місяць 40 824, 72 грн.; квітень місяць 39 575, 67 грн., травень місяць 29 344,38грн., а усього розмір грошового забезпечення з лютого 2024 року по травень 2024 року склав 149 320, грн.. 45 коп. Тобто в середньому грошове забезпечення відповідача за проходження військової служби, складає на місяць приблизно 30 000 гривень. 1 / 4 частина від 30 000 складає 7500 грн. Іншого доходу, окрім від проходження військової служби Відповідач не має. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установити у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: 3028 гривень. Доречи, станом на січень 2025 р., прожитковий мінімум складає 2920 гривень. 7500 грн. значно більше ніж прожитковий мінімум 2920 грн. і значно більше ніж 50% від прожиткового мінімуму які дорівнюють 1460 грн.

Вказав, що позивач є фізично здоровою та працездатною особою. Як вбачається з наданої довідки форми ОК-5, про індивідуальні відомості про застраховану особу сформованої Пенсійним фондом України від 06.01.2025 року позивач з 2019 року ні де не працює. Своїм батькам аліменти не сплачує, стягнень по виконавчим документам з неї не проводиться. Що підтверджується відсутністю інформації про неї, як про боржника в єдиному реєстрі боржників (https://erb.minjust.gov.ua) та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua). Інших дітей окрім доньки, вона не має. Виходячи з викладеного і з врахування принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, скаржник теж повинна матеріально допомагати доньці.

Також, 30 квітня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бабій Л.В. подав клопотання про долучення доказів, що Відповідач має проблеми зі здоров`ям та повинен нести постійні витрати на підтримку свого організму з метою виключення погіршення стану здоров`я підтверджується матеріалами справи, а також УЗІ Серця та консультаційним висновок спеціаліста. Нове УЗІ Серця та консультаційний висновок Відповідач отримав вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, тому не міг надати їх раніше, що є поважною причиною. Інших лікарів Відповідач буде відвідувати пізніше, оскільки обмежений у часті та діях із-за служби. Також поганий стан здоров`я батьків Відповідача та потреба в догляді та утримані підтверджується Висновком з медичної карти амбулаторного хворого №19876 ОСОБА_8 та записом лікаря пацієнта ОСОБА_9 , які були надані Відповідачу після ухвалення судом оскаржуваного рішення, тому не могли бути надані під час розгляду справи судом першої інстанції, що є поважною причиною.

Звертаємо увагу суду і на той факт, що Відповідач служить в лавах ЗСУ і не завжди має змогу у спілкуванні з батьками, їх відвідані, отримані необхідних документів чи доказів.

Просить долучити до матеріалів справи: УЗІ Серця та консультаційним висновок спеціаліст; Висновком з медичної карти амбулаторного хворого №19876 ОСОБА_8 та записом лікаря пацієнта ОСОБА_9 .

22 травня 2025 року представник ОСОБА_1 -адвокат Малишевський С.В. подав клопотання, яким просив визнати недопустимими докази, подані стороною відповідача разом із клопотанням про долучення доказів від 30.04.2025 року. На обґрунтування вказав, що надані суду апеляційної інстанції докази є недопустимими, оскільки, як і докази відповідача у суді першої інстанції, подані з порушенням вимог законодавства. Крім того, відповідач надає докази, які не надавались суду першої інстанції і відповідно, не були предметом дослідження.

Надана виписка з медичної карти ОСОБА_8 , як вбачається, датована ще 10.11-20.11.2023 року. Тобто існувала ще на етапі розгляду справи судом першої інстанції, але до суду не надавалась. Стосовно ОСОБА_9 суду надано якусь роздруківку, датовану 07.02.2025 року. Але що це документ невідомо і не зрозуміло. Тобто доказ є ще й неналежним. Надані консультаційні висновок та УЗД відповідача ОСОБА_2 від 23.04.2025 року, як вбачається, були ним зроблені неочікувано відразу після отримання 21.04.2025 року копії апеляційної скарги (копія трекінгу Укрпошти додається). Очевидно для того, щоб показати наявність хоч якоїсь, як зазначалось у поданих суду першої інстанції поясненнях від 10.03.2025 року (п. 3), «невиліковної хвороби». Разом з тим, при наданні консультаційного висновку від 23.04.2025 року, як вбачається з його тексту, жодні лабораторні чи інші спеціальні дослідження не проводились. Крім того, консультаційний висновок містить жодним чином не застережений та невідомо ким виконаний рукописний напис у розділі «висновок (діагноз)». А надані у висновку рекомендації щодо 4х тижневого прийому ліків лише спростовують вигадки відповідача. Також зауважимо, що з моменту закінчення лікування ОСОБА_2 (згідно наданої до відзиву до суду першої інстанції Виписки від 11.08.2023 року), наступне обстеження хвороби (навіть не лікування!) відповідач пройшов майже через два роки 23.04.2025 року.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною в силу положень ч.6 ст. 19 ЦПК України та розглядається в спрощеному порядку, а ціна позову складає менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи із того, що ціна позову визначена сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (стаття 176 ч.1п.3 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції вказав наступні мотиви свого рішення.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дитини та враховує, що відповідач має стабільний дохід, який за період з лютого 2024 року по травень 2024 року становив 151 594,67 грн., що вбачається з довідки про доходи, виданою військовою частиною НОМЕР_1 .

Як вбачається з наданої довідки форми ОК-5, про індивідуальні відомості про застраховану особу сформованої Пенсійним фондом України від 06.01.2025 року позивачка ОСОБА_1 з 2019 року ніде не працює (а.с.18-19).

Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, вказані витрати є доведеними.

З відзиву відповідача вбачається, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) у зв`язку з тим, що згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №3561 у 2023 році відповідач потрапив до КНП ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», де лікарями був встановлений повний з діагнозом: Підгострий дифузний міокардит, середнього ступеню важкості, не уточнений (за даними МРТ від 07.08.23р.) ХСН ст. В за класифікацією АСС/АНА, ІІ ФК за класифікацією NYHA зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка (ФВ 62% за даними МРТ від 07.08.23). Фібриляція передсердь пароксизмальна форма. Хронічний гастрит стадія нестійкої ремісії. Гастроптоз. Ангіопатія сітківки обох очей (а.с.45).

Крім того, відповідач зареєстрований та проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить його батькам пенсіонерам, власного нерухомого або рухомого майна, ОСОБА_2 не має (а.с. 47, 24). Як фізична особа-підприємець відповідач не зареєстрований, не є засновником підприємств, установ, організацій. Також на утримання відповідача перебувають його батьки, які є людьми похилого віку (71 рік та 76 років) і які отримують маленьку пенсію. Отже, відповідач вимушений також фінансово допомагати своїм батькам, оскільки їхньої мізерної пенсії, нажаль на сьогоднішній день не вистачає для нормального існування (а.с. 51).

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище доньки ОСОБА_3 , яка є повнолітньою, та має можливість прикладати самостійних зусиль для отримання власного доходу у вільний від навчання час.

Водночас, враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує дані про стан здоров`я відповідача наявну в нього невиліковну хворобу серця яка потребує підтримки лікування медичними препаратами на постійній основі, його матеріальне становище, те, що відповідач, має стабільний та достатній дохід в умовах воєнного стану, оскільки перебуває на військовій службі.

При цьому доводи представника відповідача про те, що на утриманні відповідача знаходяться батьки похилого віку, суд до уваги не приймає, оскільки на підтвердження таких доводів суду будь яких доказів не надано.

Виходячи з засад розумності та справедливості, інтересів дитини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, які відповідають матеріалам справи та доводами скарги не спростовані.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.12 на звороті).

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2016 року було розірвано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , та додатковим рішенням від 26 січня 2017 року прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінено на « ОСОБА_12 » (а.с.4).

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15 березня 2017 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 28.04.2017) з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1656 грн з індексацію щомісячно (а.с.10).

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гук С.В. від 22.05.2017 відкрито виконавче провадження № 53985615 (а.с.5).

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2024 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.03.2017 року №642/736/17 та стягувати, починаючи з 23 лютого 2024 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15).

Постановою старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкова СМУ МЮ Ілющенко А.С. від 25.06.2024 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 6).

Відповідно до повідомлення старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкова СМУ МЮ Ілющенко А.С. від 14.10.2024 вих. №109419 у боржника ОСОБА_2 наявна переплата у розмірі 22 291,86 грн. (а.с. 44).

Як вбачається з договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2935 від 02.09.2024, навчається на 1 курсі денної форми навчання у Навчально-науковому інституті комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на контрактній основі. Кількість семестрів навчання 8.

Вартість навчання згідно з умовами договору про надання платної освітньої послуги складає 15 235 гривень за семестр, за рік - 30 470 гривень. Термін навчання 01.09.2024 30.06.2028 року (а.с.7).

Відповідач з 31.03.2022 року проходить службу у Військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 04.03.2024 наданою командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 від 08.03.2024 вих.№401105/12-2253/М-199-АД (а.с.20 на звороті).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 виданої ОСОБА_2 виданої військовою частиною НОМЕР_1 НГУ у 02.2024 році останньому нараховано виплати постійного характеру 40 178,35 грн., у березні 2024 року - 41 446,42 грн., у квітні 2024 року - 40 178,35 грн., у травні 2024 року 29 791,25 грн. (а.с. 19 на звороті).

Також матеріали справи містять медичні довідки, виписки з амбулаторної карти та консультаційні висновки, з яких вбачається, що у 2023 році відповідач потрапив до КНП ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», де лікарями був встановлений повний з діагнозом: Підгострий дифузний міокардит, середнього ступеню важкості, не уточнений (за даними МРТ від 07.08.23р.) ХСН ст. В за класифікацією АСС/АНА, ІІ ФК за класифікацією NYHA зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка (ФВ 62% за даними МРТ від 07.08.23). Фібриляція передсердь пароксизмальна форма. Хронічний гастрит стадія нестійкої ремісії. Гастроптоз. Ангіопатія сітківки обох очей (а.с.45).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з наведених обставин справи, які відповідач не спростував, суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вказаних норм матеріального права правильно вказав, що повнолітня дочка відповідача навчається на денній формі у навчальному закладі за рахунок коштів фізичних осіб й потребує матеріальної допомоги, однак враховуючи матеріальний та фізичний стан відповідача їх доцільний розмір складає 1/6 доходу.

За таких обставин суд першої інстанції при зменшенні розміру, заявлених позивачем аліментів, правильно виходив із того, що прийняв до уваги стан здоров`я відповідача, зокрема наявність захворювань, які потребують лікування.

Виходячи з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильними, законними та обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітню дочку у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку до закінчення навчання, оскільки відповідач як батько повнолітньої дочки зобов`язаний її матеріально утримувати та взмозі надавати матеріальну допомогу у розмірі, який він визнає, тому наявні підстави для застосування статті 199 СК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Додані медичні довідки представником відповідача, які просить суд долучити до матеріалів справи: УЗІ Серця та консультаційним висновок спеціаліст; Висновком з медичної карти амбулаторного хворого №19876 ОСОБА_8 та записом лікаря пацієнта ОСОБА_9 , колегія суддів не бере до уваги та залишає клопотання без задоволення, оскільки відповідачем порушено порядок подання доказів та не обґрунтовано поважних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що по справі відкрито провадження згідно ухвали суду було 23.01.2025, а справу розглянуто 21.03.2025, у відповідача було вдосталь часу, також відповідач, який наразі захищає Батьківщину був представлений адвокатом.

Представником відповідача не було доведено неможливості надання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання цих доказів, таким чином, апеляційний суд не може врахувати нові докази.

Наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішеного спору, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення у силу вимог статті 376 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростували, то відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Малишевського Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 15 грудня 2025 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.