Справа № 466/5785/24
Провадження № 2/466/1371/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Пилипців О.-І.І.

представників відповідача Калганової Ю.М., Піти Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ :

29.05.2024 року адвокат Гаталяк М.Я. звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання до вчинення дій, в якому просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати Львівську філію ТзОВ "Газорозподільні мережі України" надати інформацію, яку запитував адвокат Гаталяк Макар Ярославович у запиті № 1 від 07.05.24.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 7 травня 2024 року адвокат Гаталяк Макар Ярославович звернувся до Львівської філії ТзОВ "Газорозподільні мережі України" із запитом № 1, у якому просив надати інформацію про транзит газу через мою приватну земельну ділянку. У запиті адвокат повідомив, що надає правничу допомогу Водзінській- ОСОБА_2 . Водзінська- ОСОБА_2 є власником садиби за адресою АДРЕСА_1 . Через її садибу транзитом подається газ до сусідньої садиби, що за адресою АДРЕСА_1 . У січні 2024 року ОСОБА_1 подала заяву до районного відділення «Газорозподільні мережі України» (Львівська область м. Перемишляни, вул. Боршівська, 39а), у якій просила припинити транзит газу через її садибу. 19 лютого 2024 року представники перемишлянського районного відділення «Газорозподільні мережі України» прибули до АДРЕСА_2 , і просто посеред двору перекрили постачання газу до сусідів через її подвір`я, і поставили пломбу. Стало відомо, що 30 квітня 2024 року транзит газу відновився. Хто саме це зробив невідомо, оскільки все відбулося у відсутності Водзінської- ОСОБА_2 . Адвокат просив надати інформацію про таке.

1.На якій правовій підставі постачається газ до житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_2 ? Прошу дати мені копію відповідного договору. 2. На якій правовій підставі постачається газ до житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , транзитом через садибу Водзінської- ОСОБА_2 ? 3. На якій правовій підставі 19 лютого 2024 року було припинено постачання газу до житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_2 ? Прошу дати мені копію заяви Водзінської- ОСОБА_2 за січень 2024 року. 4. На якій правовій підставі 30 квітня 2024 року було відновлено постачання газу до житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_2 ? Хто саме з майстрів відновлював постачання газу? Прошу надати мені копію акту про відновлення постачання газу до житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

22 травня 2024 року позивач отримав листа від Львівської філії ТзОВ "Газорозподільні мережі України", у якому відмовлено в інформації з мотивів конфіденційності.

Як вказує позивач, він звертається до суду за захистом свого права на інформацію про обставини використання сторонніми особами земельної ділянки. Тобто збирає інформацію, яка потрібна для захисту права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 30 Конституції України "не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду." Тому позивач хоче знати, хто, і на якій правовій підставі проник до його помешкання, і відновив транзит газу.

Відповідно до ст. 32 Конституції України "кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею".

Тому позивач хоче знати всю інформацію про себе і своє помешкання, хто, і на якій правовій підставі користується її садибою.

21 вересня 2018 року Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у справі №820/5938/16 зробив такий правовий висновок: "розпорядник у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. Лише тоді відмова у доступі до запитуваної інформації буде вважатися обґрунтованою та такою, що здійснена відповідно до норм Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

21 березня 2024 року Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у справі №640/7688/21 зробив такий правовий висновок: "Основною відмінністю запиту на отримання публічної інформації (1) і адвокатським запитом (2) є те, що перший може стосуватися будь-якої публічної інформації, незалежно від того, стосується вона запитувача чи ні, а другий - інформації, необхідної адвокату для надання правової допомоги клієнту. Тобто метою звернення адвоката з адвокатським запитом є виключно належне виконання договору про надання правової допомоги. Це узгоджується з приписами статті 24 Закону № 5076-VI, якою передбачено обов`язок адвоката додавати до адвокатського запиту посвідчені ним копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги."

З врахуванням вищевикладеного, змушений звернутися до суду.

27.06.2024 ухвалою суду замінено Львівську філію Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», як неналежного відповідача - на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.10.2024, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання до вчинення дій, з тих підстав, що станом на день розгляду справи Львівська філія Товариства листом від 14.05.2024 №ЛФ/100/Вих-4436/104/4-24 надала відповідь на адвокатський запит адвоката Гаталяка М.Я., в якому також було роз`яснено про неможливість надання інформації по об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю документів на представлення її інтересів, а тому між сторонами не залишилося неврегульованих питань, суд вважає, що предмет спору між сторонами відсутній, отже провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02.12.2024, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 скасовано та направлено справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гаталяк М.Я. позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В останні судові засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача Калганова Ю.М., ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечили, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано положеннями ч.4 ст.55, ст. 124 Конституції України, відповідно до яких кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20) вказано, що розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 08 травня 2024 адвокат Гаталяк Макар Ярославович звернувся до Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з адвокатським запитом, в якому запитував наступну інформацію:

1. На якій правовій підставі постачається газ до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 ? Прошу дати мені копію відповідного договору.

2. На якій правовій підставі постачається газ до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , транзитом через садибу Водзінської- ОСОБА_2 ?

3. На якій правовій підставі 19 лютого 2024 року було припинено постачання газу до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 ? Прошу надати мені копію заяви Водзінської- ОСОБА_2 за січень 2024 року.

4. На якій правовій підставі 30 квітня 2024 року було відновлено постачання газу до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 ? Хто саме з майстрів відновлював постачання газу? Прошу надати мені копію акту про відновлення постачання газу до житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_2 .

21.05.2024 ТОВ «Газорозподільні мережі України» надіслало відповідь на вказаний адвокатський запит (а.с.8-10).

У вказаній відповіді, відповідач надав адвокатові відповідь на питання №1 адвокатського запиту, в якій було вказано що у споживача Водзінської- ОСОБА_2 та ТОВ «Газорозподільні мережі України» наявні договірні відносини з приводу надання/отримання послуги розподілу природного газу по об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 , і позивачка приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу. Надано також запитувану копію звернення споживача Водзінської- ОСОБА_2 від 05.01.2024.

Щодо питань №2, 3, 4 адвокатського запиту, ТОВ «Газорозподільні мережі України» повідомило адвоката про те, що по об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 у Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» наявні договірні відносини з гр. ОСОБА_4 , інтереси якої, згідно долучених до адвокатського запиту документів, ви не представляєте у Філії. З огляду на вищевказане, оскільки запитувана інформація містить у собі відомості персональних даних особи, згоду на розповсюдження яких особою не надавалося, Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» не вбачає за можливе надати запитувану інформацію.

Згідно з реєстром поштових відправлень від 21.05.2024 №20/05/24 Ковтика/Хлібник, відповідь на адвокатський запит була направлена адвокату Гаталяку М.Я. рекомендованим листом.

05.06.2024 поштове відправлення з трек-номером 886 вручено адресату особисто, про що свідчать дані з веб-сайту АТ «Укрпошта» (а.с.28-29).

Таким чином, судом встановлено, що відповідь на адвокатський запит була надана адвокату Гаталяку М.Я., що не заперечується представником позивача.

Крім того, як вбачається з постанови Львівського апеляційного суду від 02.12.2024, якою ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02.10.2024 скасовано, у такі вказано, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вищезгаданим позовом необхідно встановити повноту та обґрунтованість відповіді відповідача на адвокатський запит представника позивачки і у випадку встановлення в ході судового розгляду даної справи тієї обставини, що ця відповідь відповідає вимогам чинного законодавства - відмовити у позові, однак не закрити провадження у справі, оскільки обставини, з якими закон пов`язує саме неможливість судового розгляду справи, відсутні, так як сторона позивачки не відмовилась від своєї позиції про незаконність відповіді відповідача з посиланням на конфіденційність певної запитуваної інформації.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Згідно ч.2 ст. 5 Закону України «Про інформацію», реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, оскільки інформація та документи, запитувані у пунктах 2, 3, 4 адвокатського запиту стосувалась іншої фізичної особи, а не позивача, інтереси якої представляє адвокат Гаталяк М.Я., з урахуванням обмежень, встановлених частиною другою статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законами України «Про захист персональних даних» та ЗУ «Про інформацію», надання запитуваної інформації було б порушенням чинного законодавства України, оскільки така інформація є конфіденційною.

Отже, з врахуванням вищенаведених норм, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість та повноту наданої адвокату Гаталяку М.Я. відповіді від 14 травня 2024, оскільки інформація та документи, запитувані у пунктах 2, 3, 4 адвокатського запиту стосувалась іншої фізичної особи, а не позивача, інтереси якої представляв адвокат Гаталяк М.Я.

Наявні у матеріалах справи докази, зокрема Договір від 03.05.2024 та Ордер на надання правничої допомоги Водзінській- ОСОБА_2 адвокатом Гаталяк М.Я. підтверджують повноваження адвоката щодо надання правничої допомоги саме Водзінській- ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Докази того, що вказана особа проживає або є власником об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , чи має повноваження на отримання такої інформації з обмеженим доступом, у матеріалах справи відсутні.

Відтак, суду не спростовано твердження відповідача про те, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» належним чином виконало свій обов`язок щодо надання відповіді на адвокатський запит ОСОБА_5 від 07 травня 2024.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки викладенні в позові обставини справи нічим не підтверджуються та є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», , м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 грудня 2025 року.

Суддя О. І. Ковальчук