Єдиний унікальний номер 142/714/23
Номер провадження 2/142/51/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2025 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

представника позивача адвоката Кабанова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на майно за успадкуванням,-

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на майно за успадкуванням, в якій позивач просить суд поновити їй строк звернення до суду, як спадкоємиці першої черги за законом з вимогою про визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт, що має юридичне значення - факт прийняття ОСОБА_3 як спадкоємцем за законом першої черги після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини шляхом фактичного вступу в управління його майном, а саме: 1/2 частини будинку садибного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв. м., з яких:веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м, з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі: кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м., з яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літнє, неопалювальне приміщення - веранда (літера «а», номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м., встановити факт, що має юридичне значення - факт прийняття ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини як спадкоємцем другої черги за законом та таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а саме: 3/4 частини будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв. м., з яких:веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м, з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі: кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м., з яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літнє, неопалювальне приміщення - веранда (літера «а», номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м., встановити факт, що має юридичне значення - факт прийняття нею, ОСОБА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини як спадкоємицею першої черги за законом та такою, що постійно проживала разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а саме: будинку садибного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв. м., з яких:веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м, з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі: кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м., з яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літнє, неопалювальне приміщення - веранда (літера «а», номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м., визнати за нею ОСОБА_1 , як спадкоємицею першої черги за законом право власності внаслідок спадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на будинок садибного типу, розташований за адресою АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв. м., з яких:веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м, з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі: кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м., з яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літнє, неопалювальне приміщення - веранда (літера «а», номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання помер її батько ОСОБА_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області зроблено відповідний актовий запис за №49 та 03 червня 2013 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно - будинок садибного типу вартістю 73137 (сімдесят три тисячі сто тридцять сім) гривні, розташований по АДРЕСА_1 , рік спорудження 1976, який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв. м., з яких: веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв.м.; кімната (літера "АІ", номер приміщення 4) площею 20,6 кв.м.; кімната (літера "АГ/ номерприміщення 5) площею 13,2 кв.м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі:кімната (літера ПА1", номерприміщення 3) площею 10,2 кв.м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв.м.; -кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м. З яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера «А1», номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літніх, неопалювальних приміщень веранда (літера "а", номеприміщення 1) площею 18,4 кв. м.;з яких літніх, неопалювальних приміщень - веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м. Позивач зазначає, що вказаний садибний будинок як об`єкт права власності станом на 03 серпня 1976 року рахувався за адресою АДРЕСА_2 (на даний час уточнена адреса: АДРЕСА_1 ) та складався зі старого будинку житловою площею 17,3 кв.м., який підлягав знесенню, та незакінченого 84% готовності житлового будинку житловою площею 48,9 кв.м. Будинок належав батькам її батька ОСОБА_2 - матері ОСОБА_5 і батьку ОСОБА_4 . Згідно рішення народного суду Піщанського району Вінницької області від 03 серпня 1976 року про розірвання між ними шлюбу та виділення майна в натурі 1/2 частини цього садибного будинку була виділена ОСОБА_5 . При цьому згідно вказаного рішення суду старий житловий будинок нікому не виділявся, так як після завершення будівництва нового житлового будинку підлягав знесенню. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батько позивача ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_3 успадкували у рівних долях (частках) належну ОСОБА_5 згідно вище наведеного судового рішення 1/2 частину вказаного будинку, який складався зі старого будинку (літера «А») житловою площею 17,3 кв.м., що підлягав знесенню, та незакінченого 84% готовності житлового будинку житловою площею 48,9 кв.м., до яких входили погреб (літера «А2»), основа веренди (літера «а»), основа тамбура (літера «А1»), сарай (літера «Б»), погреб (літера «В»), про що їм було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 серпня 1982 року за №754, та 04 жовтня 1982 року зареєстровано їх право власності Тульчинським інвентарбюром. 1/2 частина цього будинку залишилася у власності їхнього батька ОСОБА_4 . З цього часу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та її батько ОСОБА_2 повністю добудували вказаний будинок. У зв`язку з цим житловий будинок (літера «А»), погріб (літера «А2»), основа тамбура (літера «аі»), сарай (літера «Б»), погреб (літера «В») були знесені, а житлова площа 48, 9 кв.м. змінена на 44,0 кв.м.. В результаті цього до складу повністю збудованої житлової будівлі садибного типу за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.01.2021, згідно технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», та Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документа №ТІ01:4816-9620-4823-1255), входять приміщення загальною площею 79,1 кв. м., з яких: веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв, м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1м, номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі:кімната (літера "АІ", "А1» номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "АІ", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера МА1М, номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м., з яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера "АГ/ номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера МА1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літніх, неопалювальних приміщень - веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м. Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 (батько її батька ОСОБА_2 та брата її батька ОСОБА_3 ) помер і його син ОСОБА_3 (а брат її батька ОСОБА_2 ) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 діючого на той час ЦК УРСР (1963 р.), як такий, що постійно проживав разом з своїм батьком в одному будинку і вступив в володіння та управління його спадковим майном 1/2 частки будинку за адресою АДРЕСА_2 (на даний час. АДРЕСА_1 ) прийняв спадщину. З того часу він володів 3/4 часткою вказаного будинком та управляв ним. ОСОБА_3 хворів і приблизно в 2001 році став постійно проживати разом з ними за адресою АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер, особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив, тобто своє майно не заповідав. Після його смерті батько позивача ОСОБА_2 як єдиний спадкоємець другої черги за законом і такий, що проживав разом з спадкодавцем на день його смерті прийняв належне йому спадкове майно, а саме:3/4 частки будинку садибного типу, який розташований по АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим її батькові ОСОБА_4 став належати весь будинок з урахуванням його 1/4 частки, успадкованої після смерті його матері, та 3/4 частки, успадкованих після смерті брата ОСОБА_3 , тобто весь будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 , рік спорудження 1976, загальною площею 79,1 кв. м., ІНФОРМАЦІЯ_8 батько позивача ОСОБА_2 помер. Особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив, тобто своє майно не заповідав. На час його смерті вона проживала разом з ним і є єдиною спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину після його смерті та маю право на все його спадкове майно, оскільки на час смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) шлюб між ним та його дружиною, матір`ю позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 було розірвано. інші двоє дітей батька: його дочка, а сестра позивача ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), померла ІНФОРМАЦІЯ_11 (ще до смерті батька та дітей не мала); його син, а брат позивача ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , однак разом з батьком на день його смерті не проживав, спадщину після смерті батька не приймав, сім`ї та дітей не мав. Позивач зазначає, що при зверненні до державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 нотаріусом постановою від 21.12.2023 року їй було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії з мотивів, що у наданих нею документах немає достатніх підтверджень прийняття її батьком спадщини після смерті його брата ОСОБА_3 , а також і достатніх підтверджень прийняття спадщини 1/2 частини вищевказаного будинку ОСОБА_3 після смерті їх батька ОСОБА_4 . Зокрема, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії також вказано: що з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 пройшло шість місяців, протягом яких її батько ОСОБА_2 повинен був подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте таку заяву не подав, а відповідно до ст. ст. 1269, 1270, 1277 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а нею, ОСОБА_1 , не подано даних про прийняття її батьком ОСОБА_2 спадщини після смерті його брата ОСОБА_3 . В зв`язку з вищивикладеним для захисту своїх прав на спадкове майно позивач звертається до суду з вищевказаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2023 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В.

Ухвалою суду від 29 грудня 2023 року в даній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 січня 2024 року на 10 годину 00 хвилин.

25 січня 2024 року підготовче засідання в даній цивільній справі у зв`язку з неявкою позивача по справі було відкладено на 11 годину 00 хвилин 23 лютого 2024 року.

Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року було продовжено строк підготовчого провадження в даній цивільній справі на тридцять днів, в підготовчому засіданні в даній цивільній справі оголошено перерву до 11 години 00 хвилин 26 березня 2024 року, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кабанова М.О. про витребування доказів, витребувано удержавного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. належним чином засвідчені копії спадкових справ заведених після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, та Витяги (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області.

06 березня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 23 лютого 2024 року від державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. надійшло повідомлення за вих. № 66/01-16 від 05 березня 2024 року, в якому зазначається, що спадкові справи до майна померлих ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не відкривалися, на підтвердження чого долучено інформаційні довідки зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

26 березня 2024 року за клопотанням представника позивача підготовче засідання було відкладено на 25 квітня 2024 року на 14 годину 00 хвилин.

25 квітня 2024 року дану цивільну справу було знято з розгляду до 14 години 00 хвилин 27 травня 2024 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні.

27 травня 2024 року дану цивільну справу було знято з розгляду до 11 години 00 хвилин 25 липня 2024 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді Нестерука В. В. у відрядженні відповідно до наказу голови Піщанського районного суду Вінницької області від 27 травня 2024 року № 053-тз "Про відрядження судді Нестерука В. В. "

25 липня 2024 року за клопотанням представника позивача підготовче засідання було відкладено на 22 серпня 2024 року на 13 годину 00 хвилин.

22 серпня 2024 року за клопотанням представника позивача підготовче засідання було відкладено на 26 вересня 2024 року на 09 годину 00 хвилин.

26 вересня 2024 року у зв`язку з неявкою позивача та її представника підготовче засідання було відкладено на 15 годину 00 хвилин 21 жовтня 2024 року.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року в підготовчому засіданні в даній цивільній справі було оголошено перерву до 14 години 00 хвилин 20 листопада 2024 року, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кабанова М.О. про витребування доказів, витребувано удержавного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. належним чином засвідчені копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області та Витяги (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області.

07 листопада 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 21 жовтня 2024 року від державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигиди І.В. надійшло повідомлення за вих. № 344/01-16 від 06 листопада 2024 року, відповідно до якого направляються інформаційні довідки зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договори) щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

20 листопада 2024 року дану цивільну справу було знято з розгляду до 11 години 00 хвилин 02 січня 2025 року у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Вінницької області.

02 січня 2025 року підготовче засідання у зв`язку з неявкою представника позивача було відкладено на 11 годину 00 хвилин 06 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року було закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 годину 45 хвилин 03 березня 2025 року, задововлено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кабанова М.О. про виклик свідків, в судове засідання для розгляду справи по суті викликати свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

В подальшому судове засідання в даній цивільній справі відкладалося судом неодноразово та в судовому розгляді оголошувалися перерви, в тому числі у зв`язку з неявкою сторін по справі, необхідністю виклику свідків, за клопотаннями представників сторін, початком іншої справи, а також дана цивільна справа знімалася з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кабанов М.О. в судове засідання, призначене на 08 грудня 2025 року не з`явився, проте подав на адресу суду заяву, в якій просить суд розгляд даної цивільної справи здійснювати без їхньої з позивачем участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, а також приєднати до справи докази перейменування вулиці та будинку, що входить до складу спадкового майна.

Позивачка ОСОБА_1 , викладаючи підстави та зміст своїх вимог у попередніх судових засіданнях, зазначила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є її бабою та дідом батьками її батька, ОСОБА_2 . Вона вказала, що має намір успадкувати майно, яке залишилося після смерті її батька, а саме житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 . Позивачка пояснила, що після смерті її діда та баби вказаний будинок був прийнятий у спадщину її батьком ОСОБА_2 та його братом ОСОБА_3 . Останній, будучи важко хворим, перед смертю проживав разом із батьком позивачки за адресою: АДРЕСА_3 . Після смерті брата її батько, як спадкоємець, який проживав із померлим на час відкриття спадщини, фактично прийняв належну брату частку в зазначеному житловому будинку. Крім того, позивачка зазначила, що після смерті її діда ОСОБА_4 у спадщину залишився також кінь, який був проданий її дядьком ОСОБА_3 .

Відповідач Піщанська селищна рада Вінницької області в судове засідання 08 грудня 2025 року повноважного представника не направив, проте в матеріалах справи міститься заява селищного голови Крижанівського О. про розгляд справи без участі, в якій він просить розглянути справу без участі представника відповідача на підстаі наявних матеріалів на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний у судовому засіданні 03 березня 2025 року, повідомив, що позивачка у справі - ОСОБА_1 - є його двоюрідною племінницею, оскільки її батько, ОСОБА_2 , був його двоюрідним братом. Свідок зазначив, що ОСОБА_2 у 19751976 роках допомагав своєму батькові, ОСОБА_4 , у будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За його словами, будинок і до теперішнього часу повністю не добудовано. Свідок пояснив, що у ОСОБА_2 був брат ОСОБА_10 , який проживав у зазначеному будинку разом із батьком - ОСОБА_4 . Сам же ОСОБА_2 проживав окремо зі своєю сім`єю у АДРЕСА_3 . ОСОБА_9 підтвердив, що ОСОБА_4 помер у 1997 році, і на час його смерті разом із ним у будинку проживав його син ОСОБА_10 , який також на сьогодні помер. Свідок також зазначив, що після смерті ОСОБА_4 у спадщину, крім будинку, залишився кінь. За словами свідка, ОСОБА_3 зловживав алкоголем, проживав сам у будинку до дня смерті. Він наголосив, що з цієї родини всі близькі родичі померли, і єдиною, хто залишився, є позивачка. Свідок також повідомив, що з 2017 року у спірному будинку проживають квартиранти, яких поселив туди батько позивачки. Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_2 був розлучений із дружиною ОСОБА_11 , а до дня своєї смерті проживав разом з дочкою ОСОБА_1 , позивачкою у справі. Під час повторного допиту свідок уточнив, що ОСОБА_2 проживав по АДРЕСА_3 разом із дружиною та дочкою, а коли ОСОБА_10 тяжко захворів, брат ОСОБА_12 забрав його до свого дому. Після смерті ОСОБА_10 похорон здійснювали з будинку по АДРЕСА_1 . Інших родичів, окрім зазначених, ОСОБА_10 не мав.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний у судовому засіданні 03 березня 2025 року, пояснив, що позивачка ОСОБА_1 є його двоюрідною племінницею. Він зазначив, що її батько - ОСОБА_2 - побудував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживали його батько - ОСОБА_4 - та брат - ОСОБА_3 , які на сьогодні вже померли. Після їх смерті будинок фактично залишився ОСОБА_2 , а тому свідок вважає, що є підстави для його успадкування позивачкою. Свідок повідомив, що у вказаному будинку проживали батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на старості років розлучилися, а згодом померли. Спершу померла ОСОБА_5 , після чого в будинку залишилися проживати ОСОБА_4 та їхній молодший син - ОСОБА_3 . Старший син, ОСОБА_2 , проживав окремо. Після смерті ОСОБА_4 , за словами свідка, у спадщину, окрім частки у будинку, залишився також кінь, якого згодом продав його син ОСОБА_10 . Свідок зазначив, що ОСОБА_10 помер у будинку по АДРЕСА_1 . Він також підтвердив, що брати - ОСОБА_10 і ОСОБА_13 - не проживали разом із 1980-х років, коли ОСОБА_13 переселився до іншого будинку. Позивачка, за твердженням свідка, постійно проживала зі своїм батьком ОСОБА_2 до дня його смерті.

Під час повторного допиту ОСОБА_9 додатково пояснив, що ОСОБА_10 постійно проживав у будинку по АДРЕСА_1 , однак приблизно за пів року до смерті тяжко захворів і перестав самостійно ходити, у зв`язку з чим його забрав до себе брат ОСОБА_13 , який мешкав у АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що позивачка у справі є її дочкою. Вона повідомила, що разом із батьком позивачки - її колишнім чоловіком ОСОБА_2 - допомагали у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За її словами, будівництво зазначеного будинку було розпочато батьками її чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак будинок так і не був добудований. Свідок зазначила, що шлюб із ОСОБА_2 було розірвано у 2008 році. У чоловіка був брат ОСОБА_10 , який проживав у будинку по АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_10 тяжко захворів, її чоловік забрав його з до себе до будинку по АДРЕСА_3 . Свідок пояснила, що на похороні ОСОБА_10 вона не була присутня, а тому їй невідомо, з якого саме будинку здійснювалося поховання. Також вона підтвердила, що її свекор ОСОБА_4 мав коня, якого після смерті батька продав його син ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що з позивачкою раніше особисто знайомий не був. Він зазначив, що коли навчався приблизно у дев`ятому класі, його батько ОСОБА_15 приблизно в 1996-1997 роках придбав коня у ОСОБА_16 , який на даний час помер та був родичем позивачки. Свідок повідомив, що після повернення зі строкової військової служби коня вже не було, а подальша його доля йому невідома, оскільки його батько також помер.

Суд, заслухавши позивача та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_15 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (Т.1, а.с.7).

Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 698 від 25 травня 2023 року, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_16 , на день смерті був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на день його смерті за вказаною адресою були зхареєстрвоані: дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , та дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 (Т.1, а.с.8)

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , серії НОМЕР_3 , виданного повторно 10 лютого 2011 року, копією рішення Піщанського районного суду Вінницької області 25 вересня 20217 року про розірвання шлюбі між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 про укладення шлюбу між ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , підтверджується, що ОСОБА_1 , прізвище якої до реєстрації шлюбів блоу змінено з « ОСОБА_21 », а в подальшому на « ОСОБА_22 » підтверджується, що позивач ОСОБА_1 являєтьяс дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1, а.с. 44, 45, 46)

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 вбачається, що 07 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано (Т.1, а.с.41)

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_19 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_21 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області помер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серїі № НОМЕР_7 (Т.1, а.с.39, 40)

21 грудня 2023 року державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шигидою І. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на нерухоме майно - на будинок садибного типу вартістю 75137 (сімдесят три тисячі сто тридцять сім) гривень, розташований по АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв.м. Зокрема нотаріусом, зазначено, що у наданих ОСОБА_1 документах немає достатніх підтверджень прийняття її батьком спадщини після смерті його брата ОСОБА_3 , а також і достатніх підтверджень прийняття спадщини -1/2 вказаного будинку ОСОБА_3 після смерті їх батька батька ОСОБА_4 . Крім того, вказано, що з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 пройшло шість місяців протягом яких ОСОБА_2 повинен був подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте таку заяву не подав, а відповідно до ст. ст. 1269, 1270, 1277 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а тому для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про спадщину після смерті батька ОСОБА_2 не подано відомості та документи, необхідні для вчинення вказаної нотаріальної дії (Т.1, а.с.47-48).

Як слідує з матеріалів справи згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , копія якого долучена до позовної заяви, вказаний житловий будинок, загальною площею 79,1 кв..м, житловою площею 44,0 кв. м, зазначений в технічному паспорті під літ. "А1", веранда зазначена в технічному паспорті під літ. "а", збудовані в 1976 році, також значиться огорожа 1-2 (Т.1, а.с.14-18, 25-26).

На підставі наявного у матеріалах справи витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва реєстраційний № ТІ01:4816-9620-4823-1255 встановлено, що щодо об`єкта нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , внесено відомості про його технічні та якісні характеристики, зокрема загальну та житлову площу приміщень, площу забудови, внутрішній об`єм, конструктивні елементи будинку (тип підлоги, стін, покрівлі, фундаменту), а також наявність інженерного обладнання. Витяг містить технічні показники окремих поверхів, відомості про склад приміщень та їх площу, а також примітки щодо особливостей об`єкта, в примітках зазначено, що житлова площа 48,9 кв.м, змінена на 44,0 кв.м, в зв`язку з уточненням при проведенні поточної інвентаризації, житловий будинок літ. «А» , погріб літ. "А2", основание тамбура літ. "а1, сарай літ.-"Б", Погріб літ. "В" знесено, назву «основание веранды» літ. «а» змінено на Веранда літ. «а» у зв`язку з побудовою веранди, яка побудована до 05.08.1992р. не потребує вводу в експлуатацію, згідно Наказу № 91 від 24.06.2011 р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за N° 830/19568 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних, будинків,господарських(присадибних) будівель і споруд,прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, із змінами внесеними згідно Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N° 304 від 13.06.2012р., який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.07.2012р. за N»1132/2) 444, відповідає будівельним нормам, включено до переліку майна Огорожа «1-2», яка не потребує декларування та введення в експлуатацію згідно пункту № 6 постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406 (Т.1, а.с.19-24)

Відповідно до довідки № 32/23 від 21 червня 2023 року виданої незалежним оцінювачем, який здійснює свою діяльність відповідно до сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 127/21, виадного фондом Державного майна України 22 лютого 2021 року, середньо-риноква вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,1 кв.м, станом на 21 червня 2023 року складає 2000 дол США, що еквівалентно 73137,00 грн (Т.1, а.с.27-31)

Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області № 11-02/92 від 02 жовтня 2025 року, відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та згідно розпорядження Піщанського селищного голови №72 від 27.11.2015 року в АДРЕСА_1 . У зв`язку з упорядкуванням адресного господарства рішенням Виконавчого комітету Піщанської селищної ради Вінницької області №12 від 03.02.2020 року житловому будинку АДРЕСА_1 , власником якого був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , присвоєно №8.

Як слідує з копії рішення народного суду Піщанського району Вінницької області від 03 серпня 1976 року було розірвано шлюб між між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та після розірвання шлюбу в порядку поліду спільного майна подружжя було виділено в натурі на користь ОСОБА_5 1/2 частину будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , у виді приміщень 1.2, 1.3, 1.4 з виходом на веранду шириною 3,35 м та підвал, в розповіді старого будинку відмолено, оскільки він підлягає зносу після закінчення будівництвом нового будинку, ОСОБА_4 залишено приміщення: 1-1,1-6, 1-5 з виходом на веранду шириною 8,2 м. (Т.1, а.с.10-11)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , слідує, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_14 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області (Т.1, а.с.9)

Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 953 від 14 липня 2023 року, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 , була зареєстрована та проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на день її смерті за вказаною адресою проживали чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_23 (Т.1, а.с.12)

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 серпня 1982 року, виданого державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Дорошенко Н.І., спадкоємцями майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 являються в рівних долях кожний син ОСОБА_23 , який проживає в АДРЕСА_5 , та син ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_2 , а спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається із 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який належить померлій на підставі рішення народного суду Піщанського району вінницької області від 05 серпня 1976 року, до складу житлового будинку, житловою порщею 17,3 кв.м. і незакінченого житлового будинку, 84% готовності, житловою площею 48,9 кв.м, входить: погріб «А», основа веранди «а», основа тамбура «А-1», сарай «Б», погріб «В» (Т.1, а.с.13)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області (Т.1, а.с. 33)

Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 954 від 14 липня 2023 року, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на день його смерті за вказаною адресою проживав син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_23 (Т.1, а.с.34)

В наданій представником позивача суду довідці, виданій Відділом комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства та благоустрою Піщанської селищної ради № 11-02/92 від 02 жовтня 2025 року, зазначено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 слідує, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.мт. Піщанка Піщанського району Вінницької області (Т.1, а.с.35)

Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 944 від 13липня 2023 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.36)

Копіями витягів з Державного реєстр ру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 0 від 02 травня 2023 року та № 2 від 13 липня 2023 року підтверджується, що батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були рідними братами (Т.1, а.с.37-38)

Крмі того, судом досліджено домову книгу для прописки громадян в будинку АДРЕСА_6 , в якій містяться відомості про те, що домолодільцем вказаного будинку з 1971 року являвся ОСОБА_4 , а також наявні дані про осіб, які були зареєстровані у вказаному будинку, зокрема, про ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на спадкові правовідносини, які виникли після його смерті поширюється дія ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

В статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Під час судового розгляду встановлено, що спадкомцями першої черги на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 була його дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Тобто, до предмету доказування за даним позовом налажать і обставини прийняття чи неприйняття спадщини позивачем після смерті свого батька.

Під час судового розгляду судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , на день його смерті, тобто є такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 у встановлені законом порядку та в строк судом не встановлено, відповідно до Інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76092769 від 05 березня 2024 року, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилася (Т.1, а.с.101)

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 24 ПостановиПленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення

факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що належними та достатніми доказами підтверджено, що ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на день його смерті, тобто є такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після його смерті, підстави для встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту прийняття нею ОСОБА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини як спадкоємицею першої черги за законом відсутні.

Не підлягає також задоволенню вимога позивача про визнання її такою, що постійно проживала разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а саме в будинку садибного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , оскільки під час судового розгляду, хоча і було встановлено прийняття позивачем спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_2 як такої, що проживала разом із спадкодавцем на день його смерті, проте за іншою адресою: по АДРЕСА_3 .

Суд також не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги позивача про поновлення строку звернення до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно через її безпідставність, оскільки цивільним законодавством України не передбачено встановлення будь-якого спеціального процесуального строку для звернення спадкоємця до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких законних підстав набуття права власності на майно є спадкування.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановивши місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину, вирішуючи питання про законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та його складу, суд враховує, що на підставі досліджених доказів судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 , відповідно до рішення народного суду Піщанського району Вінницької області від 03 серпня 1976 року в порядку поділу майна подружжя був поділений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом виділення в натурі кожному з них 1/2 частини вказаного будинку, веранди шириною 3,35 м. та погреба.

Після смерті ОСОБА_5 її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 серпня 1982 року в рівних долях успадкували 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , який належав померлій ОСОБА_5 на підставі рішення народного суду Піщанського району Вінницької області від 03 серпня 1976 року.

Отже, з цього моменту право власності на 1/2 частину зазначеного будинку належало ОСОБА_4 , а по 1/4 частині будинку стали належати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на спадкові правовідносини, які виникли після його смерті поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР (чинного на час смерті ОСОБА_24 ) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Так, відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів встановлено, що спадкомцями першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР на майно ОСОБА_4 після його смерті були його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вказав Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року по справі № 305/235/17, відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті особи, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. За статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549 та 554 ЦК УРСР спадкоємець фактично прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Під час судового розгляду встановлено, що на час смерті ОСОБА_4 разом з ним в будинку за адресою АДРЕСА_6 проживай його син ОСОБА_3 , який враховуючи положення ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину, яка залишилися після його батька ОСОБА_4 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, в тому числі, 1/2 частиною житлового будинку по АДРЕСА_6 , яка належала ОСОБА_4 , а також худобою (конем), яка залишилася після смерті батька, якою він розпорядився на власний розсуд, шляхом продажу, що підтвердили в своїх поясненнях допитанні судом свідки.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Згідно відповідно до Інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76092668 від 05 березня 2024 року, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилася (Т.1, а.с.95)

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановлені законом порядку та в строк судом не встановлено.

Разом з тим під час судового розгляду на підставі письмових доказів було встановлено та поясненнями свідків підтверджено, що спадкоємцем ОСОБА_3 було взято майно спадкодавця ОСОБА_4 , яке перебувало в будинку, а також вчининялися дії по володінню вказаним будинком та іншим майном, яке залишилося після його смерті.

Таким чином, досліджені судом докази підтверджують та встановленні судом обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_3 , який являється сином ОСОБА_4 та є відповідно до ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги на його спадщину, до якої входить, в тому числі, право на 1/2 частину будинку за адресою АДРЕСА_6 , яке належало ОСОБА_4 , прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління, розпорядження і користування цим майном, що дає суду підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, а сааме факту прийняття ОСОБА_3 як спадкоємцем за законом першої черги після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини шляхом фактичного вступу в управління його майном, а саме: 1/2 частини будинку садибного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на спадкові правовідносини, які виникли після його смерті поширюється дія ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. На підставі встановлених судом обставин, складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , входило право на 1/4 житлового будинку за адресою АДРЕСА_6 яке належало йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_5 та право на 1/2 частину вказаного будинку, яке перейшло до нього в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_4 на підставі ст. 549 ЦК УРСР.

Як встановлено судом на підставі письмових доказів та пояснень свідків на день смерті ОСОБА_3 проживав разом зі своїм братом ОСОБА_2 , який, таким чином, відпровідно до положень ст. ст. 1262, 1268 ЦК України, є спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом на його майно та таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входить право на 3/4 частини будинку за адресою АДРЕСА_6 .

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановлені законом порядку та в строк судом не встановлено, відповідно до Інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79043189 від 06 листопада 2024 року, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилася (Т.1, а.с.166)

На підставі наведеного суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту прийняття ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини як спадкоємцем другої черги за законом та таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а саме: 3/4 частини будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про правовий режим спадкового майна, яке входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_6 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З встановлених судом обставин слідує, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті входило право на 1/4 житлового будинку за адресою АДРЕСА_6 , яке належало йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_5 та право на 3/4 частину вказаного будинку, яке перейшло до нього в порядку спадкування шляхом прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України після смерті його брата ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати:

1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда);

2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку;

3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку;

4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм;

5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_6 , складається з житлового будинку, зазначеного в технічному паспорті під літ. «А1», верндаи під літ. «а», огорожі «1-2», був побудований в 1976 році, проте на нього відсутні правовстановлюючі документи.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Також суд враховує, що господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_6 був зведений у 1976 році, а згідно з чинним на момент завершення будівництва законодавством право власності на такі об`єкти не підлягало державній реєстрації та не залежало від її проведення, при цьому будинок не відноситься до категорії самочинних будівництв, а його технічний стан підтверджено відомостями про технічну інвентаризацію вказаного будинку, складеного БТІ, що містяться в матеріалах справи, беручи до уваги, що судом встановлено, що 1/2 частина будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_6 належала ОСОБА_4 на підставі рішення суду, а по 1/4 вказаного будинку належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, та суд прийшов до висновку про доведність фактів прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_25 , а ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що померлому ОСОБА_2 за життя належало право приватної власності на цілий житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_6 .

Оскільки спадщину після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняла його дочка ОСОБА_1 , яка проживала разом із ним на день його смерті, та інших спадкоємців, що прийняли спадщину, у тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку, судом не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині визнання за ОСОБА_1 , як спадкоємицею першої черги за законом право власності внаслідок спадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на будинок садибного типу, розташований за адресою АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв. м., з яких:веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м, з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі: кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м., з яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літнє, неопалювальне приміщення - веранда (літера «а», номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м., підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1258,1261-1265, 1268-1270, 1272 Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, ст. ст.529, 530, 531, 549, 554 ЦК Української РСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на майно за успадкуванням, задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 як спадкоємцем за законом першої черги після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини шляхом фактичного вступу в управління його майном, а саме: 1/2 частини будинку садибного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини як спадкоємцем другої черги за законом та таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а саме: 3/4 частини будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем першої черги за законом право власності внаслідок спадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на будинок садибного типу, розташований за адресою АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку загальною площею 79,1 кв. м., з яких:веранда (літера "а", номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.; коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м, з яких житлова (основна) площа 44,0 кв.м., у тому числі: кімната (літера "А1", номер приміщення 3) площею 10,2 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 4) площею 20,6 кв. м.; кімната (літера "А1", номер приміщення 5) площею 13,2 кв. м., з яких допоміжною (підсобною) площею 16,7 кв.м., у тому числі: коридор (літера "А1", номер приміщення 2) площею 6,2 кв. м.; кухня (літера "А1", номер приміщення 6) площею 10,5 кв. м., з яких літнє, неопалювальне приміщення - веранда (літера «а», номер приміщення 1) площею 18,4 кв. м.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Повне рішення складено 12 грудня 2025 року.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

відповідач: Піщанська селищна рада Вінницької області, що знаходиться в смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області, вул. Центральна, 85, .

Суддя: