Справа № 509/6614/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Овідіополь заяву представника позивача, адвоката Грабовської М.В. про забезпечення позову по цивільній справі №509/6614/25 за позовом

ОСОБА_1

до

Обслуговуючого кооперативу «Урбан Маркет»,

про

розірвання договору, стягнення цільового внеску, курсової різниці, пені та моральної шкоди за невиконання зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває вищезазначена позовна заява.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.11.2025 року провадження у справі відкрито.

09.12.2025 року представником позивача, адвокатом Грабовської М.В. було подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої вона просить суд в якості забезпечення позову накласти арешт в розмірі суми стягнення (позовних вимог, визначених станом на день подання позовної заяви 18.11.2025 року) 1 610 192,43 гривень (один мільйон шістсот десять тисяч сто дев`яносто дві гривні сорок три копійки), які знаходяться на рахунках в банківських установах і належать або підлягають сплаті Обслуговуючому кооперативу «УРБАН МАРКЕТ» (, місце знаходження: вул. Василя Спрейса, буд. 1, прим. 39к-7, смт. Авангард, Овідіопольський р-н, Одеська обл., 67806).

Оскільки сторона позивача вважає, що накладення арешту на грошові кошти Відповідача є співмірним з позовними вимогами, сприятиме Позивачці в можливості захистити свої права та інтереси шляхом забезпечення належного виконання рішення в разі задоволення позову, а невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених позивача, за захистом яких ОСОБА_1 звернулась до суду.

Ознайомившись із заявою, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК (1618-15), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Зазначені рахунки належать юридичній особі, а отже накладення арешту може перешкоджати господарській діяльності підприємства, що є неприпустимим, а тому суд повторно відмовляє у заяві про забезпечення зазначеного позову.

Керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача, адвоката Грабовської М.В. про забезпечення позову по цивільній справі №509/6614/25 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Урбан Маркет», про розірвання договору, стягнення цільового внеску, курсової різниці, пені та моральної шкоди за невиконання зобов`язання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя А.І.Бочаров