ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/34390/24

Провадження № 22-ц/820/1906/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю прокурора, представниці відповідачки,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агро-Груп» про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання повернути земельні ділянки, за апеляційною скаргою заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Павловської А.А. від 20 червня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року керівник Окружної прокуратури міста Хмельницького, звертаючись в суд з цим позовом в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до відповідачів, просив витребувати спірні земельні ділянки з незаконного володіння відповідачів. Посилався на те, що державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради Воротною О.І. 12.11.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер :07:003:0024 площею 1,9949 га, що розташована на території колишньої Олешинської сільської ради.

Також державним реєстратором внесено відомості (номер відомостей про речове право:39237139) про право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер :07:003:0028 площею 0,8087 га, що розташована на території колишньої Олешинської сільської ради.

Підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки став витяг з нібито рішення XXІX чергової сесії VII скликання Олешинської сільської ради від 26.02.2019 року №8, згідно якого ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га та земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0028 площею 0,8087 га, в рахунок земельної частки (паю) члена ВАТ «Олешинське» за рахунок земель колективної власності з цільовим призначенням 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Хмельницький район, Олешинська сільська рада», проте таке рішення Олешинською сільською радою не приймалося.

Підставою формування земельних ділянок :07:003:0024 та :07:003:0028 як об`єктів цивільних прав згідно ст.79-1 ЗК України стала технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9949 га та 0,8087 га невитребувана частка (пай) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 із земель колективної власності колишнього ВАТ «Олешинське», яке знаходиться на території Олешинської сільської ради.

ВАТ «Олешинське» припинило свою діяльність в результаті реорганізації 21.02.2012 року.

На підставі виготовленої документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Олешинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із колективної власності з метою подальшої їх передачі в оренду, 24.10.2019 року до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами :07:003:0024 та :07:003:0028.

Рішенням сесії Олешинської сільської ради від 18.12.2019 року № 29 на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» земельні ділянки з кадастровими номерами :07:003:0024 та :07:003:0028 передано в користування СФГ «Параклео» в особі Вальковця О.В. на умовах оренди як невитребувані земельні частки (паї) (п. 2 рішення) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В подальшому, 04.02.2020 року між Олешинською сільською радою та орендарем СФГ «Параклео» укладено договір оренди № 13 (строком на 49 років) земельної ділянки :07:003:0024, відомості про право оренди внесено 07.02.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради Воротною О.І. Також 04.02.2020 року між Олешинською сільською радою та цим орендарем укладено договір оренди № 53 (строком на 49 років) щодо земельної ділянки :07:003:0028, відомості про право оренди внесено 07.02.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради Воротною О.І.

Вказане свідчить про те, що воля територіальної громади відповідно до ст. 13 Закону № 899-ІУ була спрямована на передачу спірних земельних ділянок в оренду як невитребуваної частки (паю) для її використання за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12.11.2020 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га та земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0028 площею 0,8087 га на підставі витягу з рішення XXІX чергової сесії Олешинської сільської ради VII скликання від 26.02.2019 року №8, яке в дійсності органом місцевого самоврядування не приймалося і питання щодо передачі землі у приватну власність останньої на розгляд сесії не виносилося та не розглядалося.

ОСОБА_3 не була членом ВАТ «Олешинський», їй не видавався сертифікат на земельну частку (пай), що підтверджується Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хмельницькою районною державною адміністрацією по ВАТ «Олешинський» Олешинської сільської ради, право на земельну частку (пай) іншим законним способом не набувала.

Із заявами про надання прав на земельну ділянку ОСОБА_3 до Олешинської сільської ради не зверталася та відповідні заяви органом місцевого самоврядування у встановленому порядку не розглядалися.

Відповідно до інформації відділу №1 управління надання адміністративних послуг Держгеокадастру у Хмельницькій області № 4595/281-23 від 03.11.2023 року прізвище ОСОБА_3 в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хмельницькою районною державною адміністрацією по ВАТ «Олешинське» не значиться, що свідчить про те, що останній він не видавався.

Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_4 рішення повноважного органу, Олешинської сільської ради, означає, що рада як розпорядник земель колективної власності згідно Закону України від 05.06.2003 року № 899-ІУ, волю на відчуження цих ділянок не виявила, а тому вони вибули із розпорядження територіальної громади поза її волею в порушення вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 1, 2, 3, 5, 13 Закону України від 05.06.2003 № 899-ІУ, п.п. 8, 17, 21 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 118, 122 ЗК України та Закон України від 10.07.2018 року № 2498-VIII, і набуті особою, яка не мала жодного права на них, оскільки членом ВАТ «Олешинське» не була та прав на земельну частку (пай) не мала, в тому числі надавати в користування.

Після смерті ОСОБА_2 відповідачка успадкувала спірні земельні ділянки, у зв`язку з чим ця земля підлягає витребуванню із її незаконного володіння та незаконного володіння орендаря ТОВ «Компанія Агро-Груп».

З врахуванням заяви про зміну предмету позову у справі, позивач остаточно просив суд усунути перешкоди власнику Хмельницької міської територіальної громади в особі Хмельницької міської ради у користуванні та розпорядженні земельними ділянками з кадастровим номером :007:003:0024 площею 1,9949 га та :07:003:0028 площею 0,8087 га шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія Агро-Груп» на земельні ділянки з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га та :07:003:0028 площею 0,8087 га, припинивши право приватної власності та користування на них; зобов`язання ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія Агро-Груп» повернути на користь Хмельницької міської територіальної громади в особі Хмельницької міської ради земельні ділянки з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га та :07:003:0028 площею 0,8087 га.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2025 року в позові заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , ТОВ «Компанія Агро-Груп» про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації, припинення права власності та права користування, зобов`язання повернути земельні ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права і дійшов помилкового висновку про обрання неналежного способу захисту прокурором. Не враховано, що ОСОБА_2 не була членом ВАТ «Олешинський» і не мала права на земельну частку (пай), відповідний сертифікат їй не видавався.

Право власності ОСОБА_2 на спірні земельні ділянки зареєстровано вже після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.11.2020 року відповідачкою ОСОБА_1 на підставі витягу з нібито рішення Олешинської сільської ради від 26.02.2019 року №8, хоча таке рішення не ухвалювалося радою. Тобто, реєстрація права власності за ОСОБА_2 земельних ділянок з кадастровими номерами :07:003:0024 площею 1,9949 га, :07:003:0028 площею 0,8087 га проведено на підставі неіснуючого рішення, що свідчить про їх незаконне вибуття з розпорядження територіальної громади.

Суд першої інстанції не врахував, що рішення про передачу у приватну власність спірних земельних ділянок Олешинська сільська рада не приймала, радою не вчинялися жодні дії (рішення), спрямовані на передачу цих ділянок на користь ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 , при отриманні прав на спірні ділянки порушено публічний порядок. Тому до спірних правовідносин застосовуються вимоги ч. 1 ст. 391 ЦК України та не підлягає застосуванню норма частини 2 статті 391 ЦК України.

У відзиві Хмельницька міська рада просить задовольнити апеляційну скаргу з наведених мотивів та скасувати рішення першої інстанції як незаконне.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :07:003:0024 та :07:003:0028 зареєстровані в Державному земельному кадастрі 24.10.2019 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення колективної власності ВАТ «Олешинське» відповідно до державного акту на право колективної власності на землю для передачі земель із колективної власності у комунальну власність, яка виготовлена на підставі рішення Олешинської сільської ради №8 від 26.02.2019 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель колективної власності бувшого ВАТ «Олешинське» відповідно до державного акту на право колективної власності».

Рішенням сесії Олешинської сільської ради від 26.02.2019 року № 8 на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» земельні ділянки з кадастровими номерами :07:003:0024 та :07:003:0028 передано в користування СФГ «Параклео» в особі Вальковця О.В. на умовах оренди як невитребувані земельні частки (паї) (п. 1 рішення) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За договором оренди земельної ділянки № 13 від 04.02.2020 року орендодавець Олешинська сільська рада на підставі рішення Олешинської сільської ради № 29 від 18.12.2019 року передала в оренду ФОП ОСОБА_5 , що діє від імені СФГ «Параклео», земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га (невитребувану земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 49 років.

Речове право оренди ФОП Вальковця О.В., що діє від імені СФГ «Параклео», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0024 зареєстроване 07.02.2020 року.

За договором оренди земельної ділянки № 15 від 04.02.2020 року орендодавець Олешинська сільська рада на підставі рішення Олешинської сільської ради № 29 від 18.12.2019 року передала в оренду ФОП ОСОБА_5 , що діє від імені СФГ «Параклео», земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0028 площею 0,8087 га (невитребувану земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 49 років.

Речове право оренди ФОП ОСОБА_5 , що діє від імені СФГ «Параклео», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0028 зареєстроване 07.02.2020 року.

Разом з тим, державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради Воротною О.І. 12.11.2020 року за заявою відповідачки ОСОБА_1 як спадкоємиці до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості (номер відомостей про речове право 39237504) про право приватної власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :07:003:0024 площею 1,9949 га.

Тоді ж, 12.11.2020 року, державним реєстратором Воротною О.І. за заявою відповідачки ОСОБА_1 як спадкоємиці внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості (номер відомостей про речове право: 39237139) про право приватної власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :07:003:0028, площею 0,8087 га.

Підставою для реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки зазначено витяг з рішення Олешинської сільської ради №8 від 26.02.2019 року про передачу у власність земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га та земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0028 площею 0,8087 га, в рахунок земельної частки (паю) члена ВАТ «Олешинське» за рахунок земель колективної власності з цільовим призначенням 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Хмельницький район, Олешинська сільська рада».

Згідно повідомлення архівного відділу Хмельницької районної військової адміністрації від 28.03.2023 року №01-33/2023-30 копія протоколу та рішень сесії Олешинської сільської ради від 26.02.2019 року не може бути надана, оскільки від 26.02.2019 року сесія ради не значиться, рішення про передачу у власність ОСОБА_2 спірних земельних ділянок відсутнє.

ОСОБА_2 членом ВАТ «Олешинський» не була, не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Олешинський» - в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хмельницькою райдержадміністрацією по ВАТ «Олешинський», прізвище ОСОБА_2 не значиться.

ОСОБА_1 як спадкоємиця ОСОБА_2 за заповітом прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2021 року на спадкове майно - земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га та земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0028 площею 0,8087 га.

За договором оренди землі від 20.12.2021 року ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ «Компанія Агро-Груп» земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га. Речове право оренди ТОВ «Компанія Агро-Груп» зареєстровано 10.08.2022 року.

За договором оренди землі від 20.12.2021 року ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ «Компанія Агро-Груп» земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0028 площею 0,8087 га. Речове право оренди ТОВ «Компанія Агро-Груп» зареєстровано 27.07.2022 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту порушеного права - у спірних правовідносинах органом місцевого самоврядування вчинено дії спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення стала відповідачка, тому спір щодо володіння, користування та розпорядження цим майном має вирішуватися на підставі статей 387, 388 ЦК України шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, Конституцією України (статті 13, 14) визначено, що земля є об?єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 78 3К України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За змістом ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон

N? 899-IV) право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно ст. 2 Закону N? 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 3 Закону N? 899-IV, в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, підставою для виділення земельної ділянки у натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом (стаття 5 Закону N? 899-IV).

Згідно ст.ст. 7, 9 Закону N? 899-IV розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток паїв) у натурі на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» (далі - Закон N? 2498-VIII), який набрав чинності з 01.01.2019, внесено зміни до Земельного кодексу України та визначено, що землі колективних сільськогосподарських підприємств, які припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.

Відповідно до п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України від 10.07.2018 N? 2498-VIII, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.

Отже, необхідною передумовою виникнення права приватної власності на земельну частку сільськогосподарського (пай) колишного колективного підприємства для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має бути підтвердження факту перебування зацікавленої особи у складі членів відповідного ВАТ, наявність сертифіката на право на земельну частку (пай), або іншого правовстановлюючого документа щодо цієї категорії земель, визначеного Законом, а також відповідного рішення органу місцевого самоврядування про виділення цієї земельної частки (паю) в натурі.

За змістом наведених норм Закону N? 899-IV виділення земельних ділянок у власність особам здійснюється відповідним органом місцевого самоврядування на підставі заяв цих громадян та технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Особливість набуття права власності на земельну частку (пай) полягає в наявності чітко визначеної законодавством процедури, за якою в пайовиків чи їх спадкоємців виникають повноваження щодо володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою.

Суд першої інстанції правильно констатував, що ОСОБА_2 членом ВАТ «Олешинський» не була, не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Олешинський» - в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хмельницькою райдержадміністрацією по ВАТ «Олешинський», прізвище ОСОБА_2 не значиться.

Олешинською сільською радою не приймалося рішення №8 від 26.02.2019 року про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0024 площею 1,9949 га та земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0028 площею 0,8087 га, в рахунок земельної частки (паю) члена ВАТ «Олешинське», на підставі витягу з якого зареєстровано право власності ОСОБА_2 на спірні ділянки.

При цьому відомості про право приватної власності на спірні ділянки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.11.2020 року державним реєстратором Воротною О.І. за заявою відповідачки ОСОБА_1 як спадкоємиці на підставі пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, за яким для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом.

ОСОБА_1 подала державному реєстратору, окрім витягу з нібито рішення Олешинської сільської ради №8 від 26.02.2019 року, витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи та довідку приватного нотаріуса Кухарської Л.А. про те, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 . Передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень правовстановлюючі документи, необхідні для відповідної реєстрації права власності на земельну ділянку, відповідачка не подавала.

Наведені обставини цілком свідчать про порушення інтересів держави, що полягає у вибутті з розпорядження територіальної громади земельних ділянок сільськогосподарського призначення із числа невитребуваних (часток) паїв за відсутності її волі, всупереч встановленого Законом N? 899-1V порядку, які підлягають захисту.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо обрання належного способу захисту порушеного права, апеляційний суд враховує таке.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 3К України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ст. 90 3К України порушені права власників земельних ділянок

підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 3К України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Спірні земельні ділянки зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 , яка отримала їх у спадщину (в порядку універсального правонаступництва) після смерті ОСОБА_6 , яка не мала на них права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 5.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23) та від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20 (підпункт 8.47)).

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (підпункт 8.46), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.21) обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов).

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно

від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо, зокрема, майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3).

Отже, позовом про витребування майна (віндикаційним позовом) є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності індивідуально визначеного майна, до особи, яка ним заволоділа, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння.

Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Отже, негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод (пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у пункті 72 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц та пункті 100 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння.

За змістом з ч.2 ст. 391 ЦК України, якою доповнено статтю 391 ЦК згідно з Законом № 4292-IX від 12.03.2025 року, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Спірні земельні ділянки вибули з комунальної власності поза волею власника (без відповідного рішення Олешинської сільської ради) і перебувають у володінні відповідачки, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння.

В матеріалах справи дійсно відсутні дані про те, що Олешинською сільською радою вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження спірних земельних ділянок.

Так, у справі наявна копія заяви ОСОБА_2 від 24.01.2019 року до голови Олешинської сільської ради про передачу їй земельних ділянок у власність (а.с.157, т.1), проте відсутні відомості про розгляд вказаної заяви радою згідно встановленої процедури.

Разом з тим, з врахуванням суті наведених способів захисту речових прав, системного застосування норм ст.ст. 387, 388, ч.ч.1-2 ст. 391 ЦК України, фактичних обставин справи, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права є віндикаційний позов.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду.

Суд першої інстанції також обґрунтовано вказав, що відсутні підстави для самостійного застосування судом належного способу захисту (віндикаційного замість негаторного), зважаючи на те, що витребування земельних ділянок потребує оцінки добросовісності дій їх фактичного реєстраційного володільця, що не було предметом доказування у цьому спорі, пропорційності втручання у його право власності, а також, можливо, і дотримання позовної давності.

З врахуванням наведеного підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 грудня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк