печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С.В. ,

при секретарі судових засідань - Ємець Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року заявники звернулись до Печерського районного суду м. Києва зі спільною заявою в порядку окремого провадження, про розірвання шлюбу подружжя.

У своїй заяві зазначили, що шлюб між ними був зареєстрований 19 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1715.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя між сторонами не склалося. Фактично шлюбні відносини припинені з 21 жовтня 2025 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Між сторонами досягнуто згоди стосовно місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільної дитини, про що свідчить договір між батьками про визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні дитини від 18 березня 2025 року.

В судове засідання заявники не прибули, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Частиною 3 ст. 109 СК України зазначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною третьою, четвертою ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, відповідно до частини першої статті 109 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною другою вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб».

Положеннями статті 12 Конвенції проголошено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками неможливе і суперечить інтересам подружжя та дитини.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1715).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між заявниками досягнуто згоди стосовно місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільної дитини, про що свідчить договір про визначення місця проживання, участь у вихованні та утриманні дитини від 18 березня 2025 року.

Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали заявників на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 52, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 56, 109, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1-19, 293, 294, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, що зареєстрований 19 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1715), між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прізвище ОСОБА_2 , змінене нею при укладенні шлюбу, залишити без змін « ОСОБА_5 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Вовк