Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 листопада 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Медьниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди

У С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (надалі за текстом - позивач) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що між позивачем та і ОСОБА_2 (надалі за текстом - страхувальником) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 223880769 від 03.10.2024 (надалі за текстом - поліс). Згідно даного полісу позивач прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу KIA K5, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання призначене на 20.11.2025 представники сторін не прибули.

Від відповідача до суду відзив не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

03.10.2024 між позивачем та страхувальником було укладено поліс, згідно даного полісу позивач прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу KIA K5, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 12).

04.11.2024 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобіля «Mersedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 (надалі за текстом - потерпіла) та автомобіля марки «KIA K5», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача.

Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 03.02.2025 року (справа №761/2112/25), винним у вчиненні вищезазначеного ДТП було визнано відповідача (а.с. 23-27).

06.11.2024 потерпіла особа звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 34).

Відповідно до Ремонтної калькуляції № 2406145 від 06.01.2025, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Mersedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 183 559,38 грн., вартість робіт 28 225, 16, вартість запчастин з врахуванням зносу - 41 591,44 грн., вартість матеріалів - 16 696,07 грн. (а.с. 37-42).

Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Mersedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 86 512,67 грн.

Позивачем було перераховано страхове відшкодування потерпілій у розмірі 72 493,90 грн., що підтверджується страховим актом № 2406145-1 від 21.03.2025 та платіжною інструкцією № 18652 від 21.03.2025 (а.с. 48, 49).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, заподіяння шкоди автомобілю та наявність вини у діях відповідача особи є встановленими та не потребують повторного доказування.

Відповідно до страхового акту № 2406145-1 від 21.03.2022 сума страхового відшкодування становить 72 493,90 грн. Позивач перерахував суму страхового відшкодування за вказаним страховим актом потерпілій, що підтверджується платіжною інструкцією № 18652 від 21.03.2025.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до положень частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення ст. 1191 ЦК України передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи , відповідальної за завданні збитки.

У відповідності ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (пп. 8 п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Приймаючи до уваги наведені вище положення законодавства, відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги обґрунтованість позовних вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування та витрат, пов`язаних із визначення розміру завданих збитків на загальну суму 72 493,90 грн., а тому, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 72 493 (сімдесят дві тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 90 копійок та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору;

Учасники справи:

Позивач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (03150, місто Київ, вул. Казмира Малевича, буд. 31, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк