У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 Справа №1915/5948/2012 Провадження №4-с/607/8/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючої Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокатка Жеребецька Ірина Орестівна, про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокатка Жеребецька І. О., звернувся в суд із скаргою про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з майна у виконавчих провадженнях: ВП № 27719764, ВП № 35734351, ВП № 35734496.

В обґрунтування поданої скарги зазначено про те, що наприкінці 2023 року скаржнику стало відомо про наявність арешту відносну майна. З метою з`ясування обставин арешту представник ОСОБА_1 29 лютого 2024 звернулася до Тернопільського відділу Державної виконавчої служби Тернопільської області з адвокатським запитом № 64.

Відповідно до відповіді № 53846 Тернопільський відділ ДВС 15 березня 2024 року повідомив, що відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні. Інформація щодо ОСОБА_1 в Єдиному Державному реєстрі боржників також відсутня.

На повторний адвокатський запит № 96 від 22 березня 2024 року з приводу вирішення зняття арешту, відділом ДВС 03 квітня 2024 року надана відповідь № 66708 про те, що згідно перевірки бази даних АСВП встановлено, що на виконанні Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження з примусового виконання:

виконавчий лист від 11 квітня 2011 року за № 2-а-1970/897/11, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами по сплаті єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 1 199,23 грн (ВП № 27719764). 25 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, запис про обтяження № 12080701. 26 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

виконавчий лист від 25 липня 2012 року № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 26 355,33 дол. США заборгованості за кредитним договором (ВП № 35734351). 21 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника запис про обтяження № 13451337. 30 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

виконавчий лист від 25 липня 2012 року № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 840 грн в повернення сплачених судових витрат (ВП №3574496). 12 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, запис про обтяження №13451457. 30 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що ОСОБА_1 добровільно, за погодженням із стягувачами погасив заборгованість, що свідчить про відсутність виконавчих проваджень та майнових претензії з боку стягувачів, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, представником скаржника подано заяву про зняття арешту з майна, накладених у виконавчих провадженнях: ВП № 27719764, ВП № 35734351, ВП № 35734496.

Однак на адресу представника скаржника 26 серпня 2024 року надійшла відповідь № 1444361, в якій зазначено про те, що виконавчі провадження ВП № 27719764, ВП № 35734351, ВП № 35734496, згідно яких накладено арешт на все майно боржника завершені шляхом повернення виконавчих документів стягувачам на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали виконавчих проваджень знищено.

У зв`язку з відсутністю відомостей про сплату боржником виконавчого збору та витрат, підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника відсутні. При цьому відділ ДВС не зазначає, згідно яких постанов підлягає стягненню виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а також суми такої заборгованості.

Відділ ДВС підтвердив відсутність заборгованості за виконавчими провадження, про що свідчить відповідь на заяву скаржника про зняття арешту з майна ОСОБА_1 від 28 серпня 2024 року за № 144361.

Враховуючи те, що відсутні виконавчі провадження, ОСОБА_1 не є боржником в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», скаржником погашена заборгованість за погодження зі стягувачами, про що свідчить відсутність претензії з боку останніх більше 10 років, а тому підстав для чинності (актуальності) арешту немає.

Отож, дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна позивача є протиправними.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання, виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Після повернення стягувачам виконавчого документа про стягнення з відповідача кредитної заборгованості та заборгованості перед бюджетом, боржник повідомив виконавчу службу про повне виконання зобов`язань та просив зняти арешт із належного йому майна. При цьому виконавчою службою не оспорювався факт погашення боржником заборгованості за виконавчим документом після повернення виконавчого документа стягувачам у 2013 році. Доказів того що відносно скаржника виносились постанови про стягнення виконавчого збору та витрат відповідачем не надано як і не зазначено суми заборгованості, чим підтверджено відсутність з боку стягувачів майнових претензій до боржника, а тому арешт накладений в межах виконавчих проваджень на майно є протиправним.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень та сплив трьох років після їх закінчення свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арештів майна скаржника.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувачів, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, адвокатка Жеребецька І. О., яка діє від імені та в інтересах скаржника, просить скаргу ОСОБА_1 задовольнити; визнати незаконною бездіяльність Тернопільського відділу Державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 в межах виконавчих проваджень: ВП № 27719764, ВП № 35734351, ВП № 35734496; зобов`язати Тернопільський відділ Державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна ОСОБА_1 , накладених в межах виконавчих проваджень ВП № 27719764, ВП № 35734351, ВП № 35734496.

09 грудня 2024 року представник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Н. В. через систему «Електронний суд» подала заперечення на скаргу на дії державного виконавця.

В обґрунтування заперечень зазначено про те, що Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не погоджується з скаргою ОСОБА_1 на дії держаного виконавця з наступних підстав.

Згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) (спецрозділ) встановлено, що на виконанні Першому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження з примусового виконання: виконавчий лист від 11.04.2011 № 2-а-1970/897/11, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнути з суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по сплаті єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 1 199,23 грн (ВП № 27719764). 25.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № запису про обтяження 12080701. 26.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавчий лист від 25.07.2012 № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 26 355,33 дол. США заборгованості за кредитним договором, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 31.05.2012 становить 210 644,97 грн (799.25 грн за 100 дол. США), з яких: 13 136,00 дол. США, що еквівалентно 104 989,48 грн - заборгованість за кредитом, 8 320,84 дол. США, що еквівалентно 66 504,31 грн - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 3 613,67 дол. США, що еквівалентно 28 882,26 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31.29 дол. США, що еквівалентно 250.08 грн - штрафів (фіксована частина), 1 253,53 дол. США, що еквівалентно 10 018, 84 грн - штраф (процентна складова) (ВП № 35734351). 21.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № запису про обтяження 13451337. 30.08.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавчий лист від 25.07.2012 № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 1 840,29 грн в повернення сплачених позивачем судових витрат (ВП № 35734496). 21.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № запису про обтяження 13451457. 30.08.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник органу державної виконавчої служби покликався на статті 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі - Закон), та виснував про те, що цим Законом не передбачено зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документу стягувачу, оскільки про це не вказано у п. 2 ст. 50 Закону.

На момент завершення виконавчих проваджень у державного виконавця не було відомостей про погашення заборгованості.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Розділу ХІ Правил, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення.

Скаржником у скарзі вказано про те, що відділ ДВС підтвердив відсутність заборгованості за виконавчим провадженням, однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки така інформація у відповіді відсутня. Окрім того, якби в Відділі була наявна інформація про сплату боргу, то виконавчі провадження були б завершені згідно п. 8 ст. 49 Закону (фактичне виконання).

У скарзі вказано, що боржник добровільно, за погодженням із стягувачем погасив заборгованість, однак не додано жодних доказів відсутності боргу (довідка з банку чи інші документи). Відсутність відкритих виконавчих проваджень не є доказом відсутності заборгованості. Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Представник органу державної виконавчої служби вважає, що не може бути доказом відсутності заборгованості те, що стягувач не скористався своїм правом на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові від 05 грудня 2018 року Перша судова палата Касаційного цивільного суду, справа № 425/1341/17, зробила висновок, що державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі). Аналогічна позиція викладена у постанові від 22 червня 2023 року, справа № 2-751/11.

Також в постанові від 22 червня 2023 року Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказано, що «встановивши, що рішення суду, з метою виконання якого накладений арешт на майно, боржником не виконано, суди зробили правильний висновок про відсутність підстав для задоволення скарги та зняття арешту з майна боржника».

Представник органу державної виконавчої служби наголошує про відсутність бездіяльності державного виконавця щодо зняття арешту з майна боржника по вище вказаних виконавчих провадженнях, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу згідно ст. 47 Закону не передбачає зняття арешту з майна, а самі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу сторонами не оскаржувалися; просить в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити в повному обсязі.

Представник Головного управління ДПС у Тернопільській області Кравчук Н. А. 23 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» подала пояснення в яких звертала увагу на наступне.

У квітні 2011 року в справі № 2-а/1970/897/11 Тернопільський окружний адміністративний суд стосовно ОСОБА_1 виніс постанову про стягнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами по єдиному податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 1 199 гривень 23 копійки. Відтак було відкрите виконавче провадження № 27719764. Відповідно до п. 19 1.1.7. ст. 19 1. Податкового кодексу України (далі ПК України) функцією контролюючого органу є реєстрація та ведення обліку платників податків, платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, проведення диференціації платників податків. А також згідно з п. 70.1 ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

Так, станом на 31 травня 2021 року по інтегрованій картці платника податків, яка обліковується в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області, по коду класифікації доходів бюджету 71040000 у ОСОБА_1 сума боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 37 788,74 грн. Згідно ст. ст. 3, 5, 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та відповідно до ст. ст. 12, 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Головним управлінням ДПС у Тернопільській області сформовано узгоджені вимоги про сплату богу (недоїмки) № Ф-5892-54У від 06 лютого 2019 року на суму 18 276,72 грн, №Ф-5892-54У від 09 серпня 2019 року на суму 5 508,36 грн, № Ф-5892-54У від 10 лютого 2021 року на суму 14 003,66 грн, та передано до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до примусового виконання щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 37 788,74 гривень.

Заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37 788,74 грн стягнута органами ДВС, виконавчі провадження по пред`явлених узгоджених вимогах про сплату боргу (недоїмки), а саме: ВП 60574067, ВП 60904678, ВП 64562434, ВП 67490223, ВП 70609072, ВП 72004319, згідно автоматизованої системи виконавчого провадження в стані «завершено». Заборгованість по виконавчому листу, виданому 11 квітня 2011 року № 2-а-1970/897/11 щодо стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 по платежу єдиний податок з фізичних осіб в сумі 1 199,23 грн відсутня, про що було повторно повідомлено органи ДВС листом від 25 лютого 2025 року № 909/5/19-00-13-03.

Також представник податкового органу повідомляє про те, що згідно внутрішньої системи ІКС «Податковий блок» стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 24 березня 2025 року відсутня заборгованість по податках і зборах, які обліковуються в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області.

23 квітня 2025 року судом задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвокатки Жеребецької І. О. про витребування доказів; витребувановід АКЦІОНЕРОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» інформацію: про сплату заборгованості за виконавчим листом №1915/5948/2012, виданим Тернопільським міськрайонним судом 25 липня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та повернення сплачених судових витрат.

21 серпня 2025 року та повторно 11 вересня 2025 року, 25 вересня 2025 року, через систему «Електронний суд» представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із заявою в якій повідомив, що на адресу Банку надійшов запит по справі № 1915/5948/2012 від 15 липня 2025 року про надання документів для повного та всебічного розгляду справи. З метою встановлення судом обставин нарахування та погашення складових заборгованості, Банк направляє на адресу суду виписку по рахунку кредитного договору Клієнта. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про операції, скоєні за рахунком. Виписка дає клієнтові достовірну інформацію про стан рахунку і рух грошових коштів, отримання і списання сум, а також утримання банком комісії за день. Додатково представник АБ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомляє, що заборгованість за договором погашена, про що надано виписку по рахунку.

У судове засідання представник скаржника ОСОБА_1 адвокатка Жеребецька І. О. не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги у її відсутності та відсутності скаржника ОСОБА_1 , за наявними документами і доказами, які містяться у матеріалах справи. У попередніх судових засіданнях вимоги скарги підтримала, просила задовольнити.

Представник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Н. В. у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі, у задоволенні скарги просить відмовити в повному обсязі з підстав, наведених у запереченнях.

Представники Головного управлінні ДПС у Тернопільській області та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явилися, однак подавали письмові пояснення та заяви, описані судом вище, що не перешкоджає суду вирішувати скаргу по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 451 ЦПК України).

З наданих суду матеріалів вбачається, що адвокатка І. Жеребецька 29 лютого 2024 року зверталася із адвокатським запитом № 64 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просила надати інформацію про те, чи являється боржником ОСОБА_1 та чи міститься інформація про останнього у реєстрі боржників і за який період; якщо так, які дії слід вчинити для вилучення відомостей із реєстру боржників про ОСОБА_1 .

На цей запит від Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь № 53846 від 15 березня 2024 року про те, що станом на 15 березня 2024 року відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у відділі відсутні. Інформація щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в Єдиному реєстрі боржників відсутня.

Надалі адвокатка І. Жеребецька 22 березня 2024 року зверталася із адвокатським запитом № 96 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просила надати інформацію про те, чи наявні будь-які обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 та чи актуальні відомості (записи) щодо арештів на нерухоме майно за вказаною особою: реєстраційний номер 12080701 від 20 січня 2012 року; реєстраційний номер 13451337 від 27 грудня 2012 року; реєстраційний номер 13451457 від 27 грудня 2012 року. Якщо так, які дії слід вчинити для скасування (вилучення) відомостей про арешт на нерухоме майно відносно гр. ОСОБА_1 .

На вказаний вище запит від Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь № 66708 від 03 квітня 2024 року в якій інформовано про наступне.

Перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) (спецрозділ) встановлено, що на виконанні Першому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції перебували виконавчі провадження з примусового виконання: виконавчий лист від 11 квітня 2011 № 2-а-1970/897/11, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнути з суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по сплаті єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 1 199,23 грн (ВП № 27719764). 25 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № запису про обтяження 12080701. 26 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавчий лист від 25 липня 2012 року № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 26 355,33 дол. США заборгованості за кредитним договором, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 31 травня 2012 року, становить 210 644,97 грн (799.25 грн за 100 дол. США), з яких: 13 136,00 дол. США, що еквівалентно 104 989,48 грн - заборгованість за кредитом, 8 320,84 дол. США, що еквівалентно 66 504,31 грн - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 3 613,67 дол. США, що еквівалентно 28 882,26 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31.29 дол. США, що еквівалентно 250,08 грн - штрафів (фіксована частина), 1 253,53 дол. США, що еквівалентно 10 018, 84 грн - штраф (процентна складова) (ВП № 35734351). 21 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № запису про обтяження 13451337. 30 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавчий лист від 25 липня 2012 № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 1 840,29 грн в повернення сплачених позивачем судових витрат (ВП № 35734496). 21 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № запису про обтяження 13451457. 30 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Також представник державної виконавчої служби у цій відповіді покликався на правила знищення виконавчих проваджень, п. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та виснував про те, що у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки немає відомостей про сплату боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

10 червня 2024 року адвокатка І. Жеребецька звернулася до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом за вих. № 174, просила зняти арешт з майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного у виконавчих провадженнях: ВП № 277119764, реєстраційний запис обтяження 12080701; ВП № 35734351, реєстраційний запис обтяження 13451337; ВП № 35734496, реєстраційний запис обтяження 13451457.

На вказаний лист від Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь № 144361 від 26 серпня 2024 року про те, що у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату боржником виконавчого збору та витрат, по вищезазначених виконавчих провадженнях, підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника відсутні.

Водночас заборгованість по виконавчому листу, виданому 11 квітня 2011 року № 2-а-1970/897/11 щодо стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 по платежу єдиний податок з фізичних осіб в сумі 1 199,23 грн відсутня, про що було повторно повідомлено Головним управлінням ДПС у Тернопільській області органи ДВС листом від 25 лютого 2025 року № 909/5/19-00-13-03.

Також за змістом виписки по рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 07 лютого 2008 року по 19 серпня 2025 року, рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , вхідний залишок (актив) 0,00, вихідний залишок (актив) 0,00. Заборгованість за договором погашена, про що представник банку повідомляв також суд у своїй заяві, яка судом описана вище.

За наслідками розгляду скарги та вимог заявника по суті, суд робить наступні висновки.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 цього Закону (тут і далі в редакції, яка діяла станом на дату закінчення виконавчого провадження - Закон № 606-XIV) виконавче провадження завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті віднесено до виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню органами державної виконавчої служби (пункт 1 частини 2 ст. 17 Закону № 606-XIV).

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина 5 ст. 47 Закону № 606-XIV).

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частини 1, 2 ст. 50 Закону № 606-XIV).

У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк (частини 6, 8 ст. 28 Закону № 606-XIV ).

Суд встановив, що державний виконавець виконував виконавчий лист від 25 липня 2012 року № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 26 355,33 дол. США заборгованості за кредитним договором, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 31 травня 2012 року, становить 210 644,97 грн (799.25 грн за 100 дол. США), з яких: 13 136,00 дол. США, що еквівалентно 104 989,48 грн - заборгованість за кредитом, 8 320,84 дол. США, що еквівалентно 66 504,31 грн - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 3 613,67 дол. США, що еквівалентно 28 882,26 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31.29 дол. США, що еквівалентно 250,08 грн - штрафів (фіксована частина), 1 253,53 дол. США, що еквівалентно 10 018, 84 грн - штраф (процентна складова) (ВП № 35734351), та виконавчий лист від 25 липня 2012 № 1915/5948/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 1 840,29 грн в повернення сплачених позивачем судових витрат (ВП № 35734496).

21 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у ВП № 35734351, № запису про обтяження 13451337. 30 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

21 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у ВП № 35734496, № запису про обтяження 13451457. 30 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Отож, оскільки державним виконавцем у ВП № 35734351 та ВП № 35734496 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно п. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV - за письмовою заявою стягувача, не пізніше наступного робочого дня після повернення виконавчих документів, державний виконавець мав обов`язок відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Однак такої дії державним виконавцем не було вчинено, виконавче провадження з приводу стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору чи інших витрат не відкривалося, а відтак відсутні законні підстави для арешту майна боржника, який було накладено у ВП № 35734351 та ВП № 35734496, яке не було розпочате знову.

Крім того, суд встановив за змістом виписки по рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 07 лютого 2008 року по 19 серпня 2025 року, рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , вхідний залишок (актив) 0,00, вихідний залишок (актив) 0,00, що заборгованість за кредитним договором погашена, про що представник банку повідомляв також суд у своїй заяві, яка описана вище.

Тобто, застосування арешту державним виконавцем, якщо не відкрито виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору та у зв`язку з відсутністю боргу перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є невиправданим обмеженням прав боржника.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Незняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, за умови вже встановлених судом обставин того, що ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та виконавче провадження з приводу стягнення з цього боржника виконавчого збору чи інших витрат не відкривалося, є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а тому порушене право заявника підлягає захисту.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

Посилання керівника органу державної виконавчої служби на знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання не звільняють від обов`язку зняти арешт з майна у випадку закінчення виконавчого провадження.

У постанові від 14 серпня 2023 року, справа № 927/322/14, Верховний Суд виснував, що вважає правильними висновки судів про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо незняття арешту з рухомого та нерухомого майна боржника та зобов`язання державного виконавця зняти такий арешт та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, що в ефективний спосіб дозволить відновити право боржника на мирне володіння його майном.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11 відступила від висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зроблених у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 815/7269/15, процитовані у пункті 136 цієї постанови, сформулювавши висновок про те, що як частиною першої статті 50 Закону № 606-XIV, так і пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не визначалось обов`язку державного виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Отож, подана скарга є підставною та підлягає задоволенню частково, шляхом зобов`язання Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із усього майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який накладеного державним виконавцем 21 грудня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 35734351, № запису про обтяження 13451337, та у ВП № 35734496, № запису про обтяження 13451457.

Керуючись ст. ст. 258261, 447452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (з наступними змінами та доповненнями), суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із усього майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який накладеного державним виконавцем 21 грудня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 35734351, № запису про обтяження 13451337, та у ВП № 35734496, № запису про обтяження 13451457.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.