Справа № 950/3065/25
Номер провадження 2/950/1039/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

за участю секретаря Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.10.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 16.10.2023-100002938, згідно якого йому було надано кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком до 26.11.2023 року зі сплатою процентів.

Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені договором, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 16.10.2023-100002938 від 16.10.2023 року в сумі 15 700 грн. 05 коп. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповіді на відзив суду не надав.

Відповідач у судове засідання теж не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, мотивуючи це тим, що він є військовослужбовцем і відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати процентів за користування кредитом.

Тому він визнав позовні вимоги в частині сплати основного боргу в сумі 10 000 грн та просив відмовити у стягненні процентів і штрафних санкційу сумі 5 700 грн. 05 коп.

Крім того, ОСОБА_1 просив звільнити його від стягнення судових витрат, враховуючи умисне, на думку відповідача, порушення його прав позивачем та на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З витягу (а.с. 8), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якого є інші види кредитування.

З довідки-розрахунку, договору, квитанції, паспорта споживчого кредиту, оферти, заявки (а.с. 11-17, 21-30), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 16.10.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 16.10.2023-100002938, згідно якого йому було надано кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком до 26.11.2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом та узгоджено графік погашення заборгованості.

За період з 16.10.2023 року по 26.11.2023 року розмір заборгованості відповідача по кредитному договору № 16.10.2023-100002938 від 16.10.2023 року становить 15 700 грн. 05 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. основний борг, 4 200 грн. 05 коп. проценти, 1 500 грн. 00 коп. комісія за надання кредиту.

З платіжної інструкції (а.с. 32), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

З посвідчення, картки, характеристики, довідки (а.с. 41-45), досліджених в судовому засіданні, вбачається, щоОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом на посаді офіцера, працює у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що 16.10.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 16.10.2023-100002938, згідно якого йому було надано кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком до 26.11.2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом.

Відповідач не виконує свої обов`язки належним чином і станом на 03.10.2025 року сума поточної заборгованості відповідача перед позивачем по кредитному договору № 16.10.2023-100002938 від 16.10.2023 року становить 15 700 грн. 05 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. основний борг, 4 200 грн. 05 коп. проценти, 1 500 грн. 00 коп. комісія за надання кредиту.

При цьому, відповідач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі за контрактом на посаді офіцера, працює у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивача було доведено, що16.10.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 16.10.2023-100002938, згідно якого йому було надано кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком до 26.11.2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом.

Відповідач не виконав свої обов`язки належним чином і станом на 03.10.2025 року сума поточної заборгованості відповідача перед позивачем по кредитному договору № 16.10.2023-100002938 від 16.10.2023 року становить 15 700 грн. 05 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. основний борг, 4 200 грн. 05 коп. проценти, 1 500 грн. 00 коп. комісія за надання кредиту.

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 8-31).

Разом з тим, відповідачем в судовому засіданні було доведено, що він є військовослужбовцем, який бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 41-45).

При цьому, на думку суду, відповідачем не було доведено, що заборгованість за кредитним договором сплачена чи що існують обставини, які виключають необхідність сплати боргу відповідно до умов кредитних договорів та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В той же час, щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на 01.01. 2017 р.) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала на те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункти 31.29, 31.33 постанови).

При цьому, у постанові від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (пункти 71-73).

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Як встановлено судом, позовна заява містить вимоги щодо стягнення комісії за кредитним договором, яка відповідно до п. 4 паспорта споживчого кредиту та п 9 заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 22, 29), яка є обов`язковою для укладання договору, пов`язана з наданням кредиту і нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту в сумі 1 500 грн.

Таким чином, відповідно до розрахунку та паспорта споживчого кредиту (а.с. 8, 22) розмір плати за обслуговування кредиту, визначений в сумі 4 200,06 грн. (365 % річних), фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості.

Ураховуючи те, що відповідачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, вважаємо, що положення пункту п. 4 паспорта споживчого кредиту та п 9 заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 22, 29) в частині визначення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними.

А тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії в розмірі 1 500 грн. задоволенню не підлягають.

Крім цього, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки до інших платежів, визначених п. 18 Прикінцевих та Перехідних пололжень Цивільного кодексу України, відноситься також комісія, то за період з 24.02.2022 р комісія, визначена пунктом п. 4 паспорта споживчого кредиту та п 9 заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 22, 29) підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також суд бере до уваги, що відповідач є військовослужбовцем, який бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом (а.с. 41-45).

За таких обставин розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, складає 10 000грн. основного боргу.

Тому, суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити частково, стягнути прострочену заборгованість за основним боргом, а в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за процентами та комісією відмовити.

Щодо стягнення судових витрат суд бере до уваги вимоги ч. 1 ст. 12 ЦК України, згідно з якими позивач має право здійснювати свої цивільні права вільно, на власний розсуд; вимоги ч. 1 ст. 27 ЦПК України, згідно з якими позовні заяви до фізичних осіб пред`являються в суд за місцем її проживання або перебування, зареєстрованим у встановленому законом порядку; вимоги п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, тому не може взяти до уваги доводи відповідача і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 626, 628, 1048,1050, 1054 ЦК України, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей»;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за Кредитним договором № 16.10.2023-100002938 від 16.10.2023 у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1 542 грн. 92 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО