КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 364/180/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Київської області від 13 травня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Макаренко Л.А.,-

встановив:

У березні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 104187311 та № 77273488 у розмірі 100 719 грн 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 104187311.

16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 104187311 від 05 листопада 2021 року.

12 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 77273488.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору та договору позики, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 13 травня 2025 року названий позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 4937638 від 25 жовтня 2023 року у розмірі 21 140 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16140 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 104187311 від 05 листопада 2021 року таза договором позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 05 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 104187311, сума кредиту - 10 000 грн 00 коп.

Згідно пп. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 104187311 від 05 листопада 2021 року.

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року та витягу з реєстру боржників, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 44 750 грн 00 коп.

12 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 77273488, сума кредиту - 18 000 грн 00 коп.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року.

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та витягу з реєстру боржників, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 55 969 грн 20 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором та договором позики, заборгованість не погасив. Враховуючи укладені договори факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 100 719 грн 20 коп.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало: договір про споживчий кредит № 104187311 від 05 листопада 2021 року; паспорт споживчого кредиту; платіжне доручення про перерахування грошових коштів № 34757532 від 05 листопада 2021 року; договір факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року; акт прийому-передачі реєстру боржників від 16 липня 2024 року; витяг з реєстру боржників; договір позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року; договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року; акт прийому-передачі реєстру боржників від 27 жовтня 2023 року; витяг з реєстру боржників.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови,передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Встановлено, що договір про споживчий кредит № 104187311 від 05 листопада 2021 року та договір позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів, вказано номер телефону ОСОБА_1 .

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір та договір позики між первісними кредиторами та відповідачем не були б укладені.

Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1 (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитного договору та договору позики від його імені, відповідачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Відтак, підписання відповідачем договору про споживчий кредит № 104187311 від 05 листопада 2021 року та договору позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року підтверджено належними та допустимими доказами.

Зміст вказаних договорів свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в договорі вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між первісними кредиторами та відповідачем.

Посилання представника ОСОБА_1 на недоведеність факту перерахування кредитних коштів відповідачуна виконання договору про споживчий кредит № 104187311 від 05 листопада 2021 року та договору позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Стаття 31 Закону України «Про платіжні послуги» прямо зобов`язує платіжного оператора надавати детальну інформацію про платіжну операцію (частина 4 для платника, частина 5 для отримувача, а також частина 3, якщо є послуга ініціювання платежу). Це підтверджує право кредитора (як платника) та позичальника (як отримувача) вимагати таку інформацію.

Пункти 4 та 5 частини 4 та 5 вказаної статті відповідно чітко визначають, яка інформація має бути надана після виконання операції. Це включає: відомості для ідентифікації операції (що є суттю звіту/листа, який кредитор отримує від платіжного оператора); інформацію про отримувача (номер картки/рахунку позичальника), суму платіжної операції, дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача.

Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» є фінансовою, а не банківською установою. Враховуючи положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.

Надане позивачем платіжне доручення № 34757532 від 05 листопада 2021 року містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_2 ,що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений кредитний договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу.

Враховуючи, що платіжні операції в даному випадку здійснювалися через небанківську платіжну систему, відтак, вказане платіжне доручення є належним первинним документом, що підтверджує транзакцію про перерахування на банківський рахунок № НОМЕР_2 - 10 000 грн 00 коп.

Крім того, ухвалою Володарського районного суду Київської областівід 15 квітня 2025 рокувитребувано від АТ КБ «Приватбанк»: інформацію, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), платіжну картку НОМЕР_4 ; виписку про рух грошових коштів на картковому рахунку, відкритому до платіжної картки № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 за період з 12 жовтня 2021 року до 10 листопада 2021 року з відображенням дати і часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів;інформацію про номер телефону (за наявності), на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій за зазначеною платіжною карткою № НОМЕР_4 за період з 12 жовтня 2021 року до 10 листопада 2021 року;інформацію, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_5 в анкетних даних ОСОБА_1 .

До матеріалів справи долучено лист АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250423/60693-БТ від 28 квітня 2025 року, згідно якого на ім'я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_4 , фінансовий номер телефону - НОМЕР_6 .

Згідно долученої виписки по банківському рахунку,12 жовтня 2021 року на рахунок № НОМЕР_4 надійшли кошти у розмірі 18 000 грн 00 коп., що підтверджує виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїх зобов`язань за укладеним договором позики № 77273488.

Так, застосований кредиторами підхід при складанні розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитом не суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідачем не спростований.

Відтак, колегія суддів вважає доведеним факт отримання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 10 000 грн 00 коп. за договором № 104187311 від 05 листопада 2021 року та у розмірі 18 000 грн 00 коп. за договором № 77273488 від 12 жовтня 2021 року, проте останній не виконав взяті на себе зобов'язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договорами, кошти не повернув.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 100 719 грн 20 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір про споживчий кредит № 104187311 від 05 листопада 2021 року та договір позики № 77273488 від 12 жовтня 2021 року є неукладеними та не породжують для відповідача жодних наслідків, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані договори у встановленому законом порядку підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 13 травня 2025 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 11 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко