СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/894/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 02.12.2025 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається із копії паспорта заявника ОСОБА_1 та поданої заяви зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання є: АДРЕСА_1 .

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Отже, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути подана за місцем проживання заявника.

Місцем проживання заявника в цьому випадку є зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання, яке відносно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК України і статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в порядку окремого провадження, зареєстрованим місцем проживання заявниці є: АДРЕСА_1 , тому підсудність справи в даному випадку визначається за місцем проживання заявниці.

Згідно з поданої заяви заявник зазначає фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Однак фактичне місце проживання заявника підсудність справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження не визначає.

Статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

У даному випадку до даних правовідносин застосовуються виключно положення статті 316 ЦПК України, тобто заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Таким чином, дана справа територіально підсудна іншому суду - Олевському районному суду Житомирської області.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва, її необхідно передати іншому суду за місцем проживання заявниці у справі, тобто до Олевського районного суду Житомирської області, який уповноважений на розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст. 31, 260, 263, 264, 315-317, 353-355, 378 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - направити за підсудністю до Олевського районного суду Житомирської області (11001, Житомирська область, м. Олевськ, вул. Володимирська, 7).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.В. П`ятничук