Справа № 703/6939/25
2/703/2341/25
УХВАЛА

про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви

03 грудня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Волосовського В.В.

секретаря судового засідання Похітон Я.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить визнати за нею в порядку спадкування по закону право на 1/2 частину прав та обов`язків забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування по закону після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Волосовському В.В.

Ухвалою судді від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

25 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , в якій відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 просить суд визнати за нею в порядку спадкування по закону право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 , загальною площею 40,7 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,287 га за вказаною адресою, що належали її чоловіку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача за первісним позовом - адвокат Геріх О.І. у підготовчому судовому засідання просила прийняти до спільного розгляду з первісною позовною заявою зустрічну позовну заяву та об`єднати їх в одне провадження.

Представник позивача - адвокат Багмет Н.М. у підготовчому судовому засідання не заперечувала проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісною позовною заявою та об`єднання їх в одне провадження.

Суд, врахувавши позицію представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в частині, необхідній для правильного вирішення заявленого стороною відповідача клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч. 6 ст. 30 ЦПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу. Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Пред`явлення зустрічного позову не змінює первісного процесуального статусу сторін у справі, а тільки ускладнює його, додаючи окремі елементи процесуального статусу протилежної сторони. Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного). По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише до винесення судом першої інстанції рішення за первісним позовом. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Суд наголошує, що прийняття зустрічного позову дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Однак, вирішуючи питання про прийняття до розгляду зустрічного позову, слід виходити з такого.

У своїх постановах від 27.01.2021 у справі №908/1688/20, у постанові Великої Палати від 13.03.2019 № 916/3245/17 Верховний Суд зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

У п. 21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

У постанові від 20 березня 2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що зважаючи на положення частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду враховує, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Незважаючи на те, що, обидва позови стосуються одних і тих же сторін, вивчення змісту первісного та зустрічного позову свідчить про те, що фактично вони обґрунтовані різними підставами, до позовних заяв додані різні докази, предмет доказування є різним.

Суд звертає увагу, що задоволення зустрічного позову в даному випадку не доводить відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, який за наявності визначених законом підстав, також може бути задоволеним. Так само і відмова в задоволенні одного з позовів не свідчитиме про наявність підстав для автоматичного задоволення іншого позову. Ухвалення рішень за кожним з позовів залежатиме від того, чи будуть доведені сторонами обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Тому ризик ухвалення суперечливих або взаємовиключних рішень в даному випадку відсутній.

Отже суд доходить висновку, що в даному випадку об`єднання вимог за первісним та зустрічним позовами може ускладнити розгляд справи.

Зокрема, об`єднання первісного й зустрічного позову в одне провадження та їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки позови містять різний предмет заявлених вимог та виклад обставин, які підлягають доказуванню.

Так, предметом розгляду первісних позовних вимог є визнання права на 1/2 частину прав та обов`язків забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування по закону після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Проте, предметом розгляду зустрічних позовних вимог є визнання в порядку спадкування по закону права власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 , загальною площею 40,7 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,287 га за вказаною адресою, яка належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, оскільки предмети первісного та зустрічного позовів є різними, вимоги не є взаємовиключними, їх спільний розгляд може ускладнити судовий розгляд й вирішення справи, суд приходить до висновку, про недоцільність їх спільного розгляду.

Суд дійшов висновку, що наведені вище обставини свідчать про відсутність взаємопов`язаності позовів та доцільності їх спільного розгляду, а також можливості виключення задоволення первісного позову у разі задоволення зустрічного, водночас об`єднання вимог за первісним та основним позовами може ускладнити розгляд справи

Враховуючи викладене, зокрема й недодержання приписів ч. 2 ст. 193 ЦПК України, суд дійшов висновку, що у прийнятті зустрічного позову слід відмовити, із застосуванням вимог, викладених у ч. 3 ст. 194 ЦПК України про повернення зустрічної позовної заяви.

Суд наголошує, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє ОСОБА_4 подати свій позов на загальних підставах.

При цьому, суд також враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. the United Kingdom) від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Із зазначеного слідує, що повернення зустрічної позовної заяви у відповідності до ст. 194 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 43, 49, 193-194, 257-258, 260-261 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом повернути заявникові ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє її права подати позов з відповідними вимогами на загальних підставах, передбачених ЦПК України.

Копію зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, долучити до цивільної справи №703/6939/25.

Копію цієї ухвали направити учасникам судового процесу.

Підготовче судове засідання відкласти до 13 години 00 хвилин 12 січня 2026 року.

У підготовче судове засідання викликати сторони.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі Судової влади України за веб-адресою сторінки http://court.gov.ua/.

Суддя: В.В. Волосовський