Єдиний унікальний номер: 448/1178/25
Провадження № 2/448/627/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

01.12.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, виконуюча обов`язки завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара Валентина Василівна, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаються на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_4 , 1941р.н., а членами такого були ОСОБА_5 , 1945 р.н. (дружина), ОСОБА_6 , 1969 р.н. (дочка), ОСОБА_1 , 1971 р.н. (син), ОСОБА_7 , 1967 р.н. (дочка), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/5 у такому майні.

Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова двору ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Зазначають, що після смерті ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги спадкування за законом звернулася до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав. На частину спадкового майна спадкоємиці ОСОБА_5 нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, вважають, що частку ОСОБА_4 у спірному будинковолодінні після його смерті успадкувала саме ОСОБА_5 (мати позивачів), у зв`язку з чим її частка у спірному житловому будинку збільшилась і становить - 2/5 частки (1/5 частка, як члена колгоспного двору +1/5 частки, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 ).

Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка за життя всім своїм майном розпорядилася, склавши заповіт на користь свого сина ОСОБА_1 (позивача), який прийняв дану спадщину. Факт прийняття ним спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_1 (позивача) частка у спірному житловому будинку збільшилась і становить - 3/5 частки (1/5 частка, як члена колгоспного двору +2/5 частки, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_5 ).

Зазначили, що з метою оформлення своїх спадкових прав позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Ствердили, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус роз`яснив йому ( ОСОБА_1 ) звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку.

З огляду на наведене, просять суд визнати за ними, позивачами право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою, зокрема: за позивачем ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а за позивачками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 1/5 частці у такому спадковому майні за кожною.

Ухвалою судді від 04.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяви, в яких зазначили, що підтримують свої позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги визнають та просять розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав копії сторінок спадкової справи №226/2024 заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82410092 від 03.09.2025 року та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82410098 від 03.09.2025 року та просив розглядати справу у його відсутності.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори, в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву про здійснення розгляду даної цивільної справи у його відсутності. Крім того, такий скерував інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82227628 від 15.08.2025р., з якої відомо, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заводилася спадкова справа №193/02; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82227615 від 15.08.2025р., з якої слідує, що ОСОБА_4 за свого життя заповіту не складав.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а членами такого були ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дочка), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (син), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (дочка), що підтверджується випискою із погосподарської книги по селі Воля Садківська, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988 по 15.04.1991р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , тобто кожен по 1/5 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю, як члену колгоспного двору.

Спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Із матеріалів справи, зокрема із копії спадкової справи 193/2002, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої Львівським державним нотаріальним архівом Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, вбачається, що, спадщину померлого прийняла його дружина ОСОБА_5 . На ім`я ОСОБА_5 як спадкоємиці майна ОСОБА_4 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна померлого. Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з майнового паю в розмірі 3209,00 грн, або 0,441 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства ПАФ «Крукеницьке» с.Крукеничі, Мостиського району, Львівської області, який становить на 01 січня 2001 року 726700 гривень, належного ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛВ №146893, виданого Крукеницькою сільською радою 27 січня 2003 року та з двох грошових вкладів з належними процентами і компенсацію.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_4 спадкове майно, в тому числі право на 1/5 частку спірного будинковолодіння, що належало йому як члену колгоспного двору, успадкувала саме його дружина ОСОБА_5 (мати позивачів).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

До складу даної спадщини входило право на 2/5 частки спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою (1/5 частка, як члена колгоспного двору +1/5 частки, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 ). Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_5 , за життя своїм майном розпорядилася, а саме 12.04.2024р. склала заповіт, яким усе своє майно заповіла сину ОСОБА_1 . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №5-33 та в спадковому реєстрі за №72295013.

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №226/2024, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син ОСОБА_1 (позивач), як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті матері прийняв так як звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини для оформлення своїх спадкових прав, та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК спадкоємець ОСОБА_1 , вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері - спадкодавиці ОСОБА_5 .

Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та які б, крім позивача ОСОБА_1 , прийняли спадщину, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належну спадкодавиці ОСОБА_5 частку в майні колгоспного двору фактично успадкував спадкоємець за заповітом - її син ОСОБА_1 .

Відтак, частка позивача ОСОБА_1 у спірному будинковолодінні збільшилась і склала 3/5 частки (1/5 частка як члена колгоспного двору + 2/5 частка, яку успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 ).

В той же час, через відсутність належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавців та належність спірного будинковолодіння до суспільної групи «колгоспний двір», позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 26.11.1993 року; копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 13.05.2024р.; копіями сторінок із спадкової справи за №193/2002 заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копіями сторінок із спадкової справи за №226/2024 заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; випискою із погосподарської книги по селі Воля Садківська, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988 по 15.04.1991р.; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82227628 від 15.08.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82227615 від 15.08.2025р. (заповіти/спадкові договори); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410092 від 03.09.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410098 від 03.09.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копією будинкової книги; копіями паспортів позивачів; копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 01.05.1963 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданого 27.03.1971 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 20.05.1989 року, згідно якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 »; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 28.04.1990 року, згідно якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 »; та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (1/5 частка як члена колгоспного двору + 2/5 частки, яку успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 ), а за позивачками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 1/5 частці як членів колгоспного двору за кожною.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, виконуюча обов`язки завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара Валентина Василівна, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11.12.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Воля Садківська, Мостиського району Львівської області, зареєстрований за адресою: с.Воля Садківська, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_7 ;

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Воля Садківська, Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 ;

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с.Воля Садківська, Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, оф.22-25, Яворівського району Львівської області, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_8

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак