ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1693/24

Провадження № 22-ц/820/2541/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 675/1693/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Шевчук Ольгою Сергіївною, на додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року у складі судді Янішевської О.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2025 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 1211 грн 20 коп судового збору.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 9000 грн.

Додатковим рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2223 грн витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевчук О.С. подали апеляційну скаргу, вважають додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року незаконним та необґрунтованим, просять його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подану заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Представник апелянтки вказує, що 23 квітня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що при винесенні рішення 04 квітня 2025 року не було вирішене питання про судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу адвоката Шевчук О. С. в сумі 9000 грн, які позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 . В матеріалах справи є достатньо доказів, які підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката, зокрема консультація, отримання відповідей на запити які були долучені до матеріалів справи, особиста участь у чотирьох судових засіданнях. Позивачкою був наданий договір про надання правничої допомоги, укладений 11 листопада 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Шевчук О. С. та акт прийому передачі виконання робіт надання правничої допомоги, з розрахунком складений 14 квітня 2025 року з описом виконаних робіт та наданих послуг та визначенням суми 9000 грн. 04 серпня 2025 року представником позивачки була надана копія квитанції до прибуткового касового ордеру без номеру від 01 липня 2025 року, згідно якого адвокатом Шевчук О. С. прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору про правничу допомогу від 11 листопада 2024 року суму 9000 грн, при цьому клопотання про зменшення витрат до суду подано не було, тому судом безпідставно зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

01 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням, та витрат на правову допомогу, мотивуючи це тим, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/780/22 від 15 січня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо неї.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Хмльницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням, та витрат на правову допомогу задоволений частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 8000 (вісім тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23 квітня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що при винесенні рішення 04 квітня 2025 року не було вирішене питання про судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу адвоката Шевчук О. С. в сумі 9000 грн, які позивачка просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 на підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу надала договір про надання правничої допомоги, укладений 11 листопада 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Шевчук О. С., згідно п. 3 умов якого адвокат взяв на себе представництво її інтересів під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням, та витрат на правову допомогу, а ОСОБА_1 прийняла обов`язок вчасно забезпечувати адвоката всім необхідним для виконання доручень, передбачених цим договором, оплачувати витрати, необхідні для виконання доручень.

Також позивачкою був наданий акт прийому передачі виконання робіт надання правничої допомоги, складений 14 квітня 2025 року з описом виконаних робіт та наданих послуг та визначенням суми 9000 грн. за послуги адвоката.

04 серпня 2025 року представником позивачки була надана копія квитанції до прибуткового касового ордеру без номеру від 01 липня 2025 року, згідно якого адвокатом Шевчук О. С. прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору про правничу допомогу від 11 листопада 2024 року суму 9000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позов був поданий з ціною 32378,15 грн., задоволено частково на суму 8000 грн., тобто 24,7 %.

В зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2223 грн, що складає 24,7% від загальної суми витрат на правничу допомогу, сплачених позивачем ( 9000х24,7%).

Такі висновки суду є законними та відповідають вимогам ст. 141 ЦПК України щодо пропорційного розподілу судових витрат у разі часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду про стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно задоволених вимог, жодних переконливих аргументів щодо неправомірності висновків суду не наведено та вказані доводи апелянта суперечать вищевказаним вимогам ст. 141 ЦПК України.

При цьому, безпідставними є твердження апелянта про відсутність у суду підстав для зменшення витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність клопотання іншої сторони про зменшення цих витрат, так як вказані витрати були стягнуті пропорційно задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України і їх розмір ніяким чином не зменшувався в зв`язку з їх не співмірністю на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України.

Додаткове рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Шевчук Ольгою Сергіївною, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова