печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2955/14-ц
пр. № 2-406/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судових засідань Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Кванта», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою, -

У С Т А Н О В И В :

І. Позиція сторін у справі.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2007 року № Т-1054-04-КЗН 8 244 808, 96 грн.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач вказував на те, що 17 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № T-1054-04-KЗН, Додаткову угоду № 1 від 03 жовтня 2008 року, Додаткову угоду № 2 від 12 жовтня 2009 року, Додаткову угоду № 3 від 31 березня 2010 року та Додаткову угоду № 4 від 31 серпня 2010 року, за умовами якого Банком було надано кредит у вигляді невідновлювальної відкритої мультивалютної кредитної лінії у доларах США та гривнях, з лімітом в доларах США у розмірі 690000,00 доларів США 00 центів; з лімітом у гривнях 824000,00 грн., на умовах повернення, строковості, платності.

З метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором між Банком і ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 1001-04 від 17 липня 2007 року, Додаткову угоду № 1 від 03 жовтня 2008 року та Додаткову угоду № 2 від 31 березня 2010 року, за умовами якого ОСОБА_2 несе перед Банком солідарну відповідальність за зобов`язаннями за кредитним договором № T-1005-04-KЗН.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. Проте, ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання, чим порушив умови вищезазначеного Кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом, а саме не погасив частину кредиту за період з 28.12.2010 по 30.06.2011 року, не сплачує відсотки за користування кредитом за період з 30.06.2010 по 28.02.2011 року, не сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період з 28.12.2010 по 13.07.2011 року, не сплачує пеню за несвоєчасне погашення відсотків за період з 30.06.2010 по 13.07.2011 року.

Банк неодноразово звертався до відповідачів з вимогою провести погашення заборгованості, проте відповідачами проігноровані вимоги, що в сукупності послугувало підставою для звернення до суду.

28 лютого 2014 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» борг в розмірі 1 084 980, 41 доларів США, 19 797 386,95 гривень, що разом по курсу Національного банку України станом на 26.02.2014 становить 29 603 114,41 гривень /т. ІІ а.с. 187-189/.

28 березня 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 771 027,21 доларів США, 23 305 208,87 гривень, що разом по курсу Національного банку України станом на 28.03.2014 становить 31 533 688,39 гривень, з яких: 824 000 грн. та 473 801,77 доларів США борг по кредиту, 631 926,32 грн. та 297 225,44 доларів США борг по процентам, 21 849 282,55 грн. - неустойка/т. ІІІ а.с. 163-165/.

Представник відповідачів подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що сума за боргом сплачена повністю, а порука є припиненою.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, у якому просила визнати договір поруки № 1001-04, укладений від 17 липня 2007 року між нею та Банком, припиненим.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ПАТ «КБ «Даніель», скориставшись своїм правом, надіслало боржникам вимоги про дострокове повернення кредиту (зокрема, 17.11.2010), чим самостійно встановило новий, достроковий строк виконання основного зобов`язання. Саме з цієї дати почав спливати 6-місячний строк для пред`явлення позову до поручителя ( ОСОБА_2 ), як того вимагає ч. 4 ст. 559 ЦК України. Банк подав позов лише 02.08.2011, пропустивши цей строк. Таким чином, на момент подання позову порука вже припинилася, і у ПАТ «КБ «Даніель» було відсутнє право вимоги до поручителя. Відповідно, Банк не міг відступити (продати) це неіснуюче право ТОВ «ФК «Кванта», а подальші переуступки цього права між іншими компаніями також є недійсними.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

02 серпня 2011 року вказана позовна заява надійшла до Дарницького районного суду м. Києва.

10 серпня 2011 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі.

28 лютого 2012 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу за ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

04 липня 2012 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. цивільну справу прийнято до провадження.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2012 року та додатковим рішення від 29 листопада 2012 року позов ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено повністю.

30 серпня 2012 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Даніель» про ухвалення додаткового судового рішення.

01 листопада 2012 року Апеляційний суд міста Києва скасував ухвалу Печерського районного суду м. Києва 30 серпня 2012 року та направив на новий розгляд заяву про винесення додаткового рішення.

29 листопада 2012 року ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» () заборгованість за кредитним договором від 17.07.2007 року № Т-1054-04-КЗН в розмірі 1 187 743 (один мільйон сто вісімдесят сім тисяч сімсот сорок три)грн. 03коп.

14 листопада 2013 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

07 лютого 2014 року ухвалою суду скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

28 лютого 2014 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог.

05 березня 2014 року ухвалою суду клопотання відповідача задоволено, витребувано у ПАТ «КБ «Даніель» оригінали заяв на видачу готівки за 2007-2010 роки та оригінали видаткових ордерів на видачу грошових коштів в розмірі 690 000,00 дол. США та 824 000,00 грн. згідно умов кредитного договору № Т-1054-04-КЗН від 17.07.2007 року та оригінали документів, що підтверджують погашення кредиту за кредитним договором № Т-1054-04-КЗН від 17.07.2007 року.

11 березня 2014 року ухвалою суду заяву представника відповідача про забезпечення доказів задоволено та витребувано у ПАТ «КБ «Даніель» оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно ОСОБА_1 : земельну ділянку, державний акт ІV-КВ № 077226, загальною площею 0,101 га, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , вартістю 194 315,00 грн.; садовий будинок, загальною площею 504,8 кв. м. та надвірні будівлі та споруди, а саме, гараж-лазня (літ. «Б»), вбиральня (літ. «Г»), басейн (літ. «И»), насосна (літ «Д»), каналізаційна яма (літ. «Е»), каналізаційна яма (літ. «Ж»), каналізаційна яма (літ. «З»), колодязь (літ. «К»), огорожа (№ 1-3), замощення (№ 1), свідоцтво про власність 1779 від 19.06.2007 року, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , вартістю 2 367 825,00 грн.

19 березня 2014 року ухвалою суду витребувано у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції міста у Києві належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 39885165.

28 березня 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення розміру позовних вимог.

31 березня 2014 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва у цивільній справі № 757/6403/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель" про визнання договору поруки припиненим.

11 серпня 2014 року ухвалою суду відновлено провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

08 вересня 2014 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідачів та призначено судово-економічну експертизу за матеріалами справи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

17 лютого 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві) Магди С.Г. та начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2014 року у задоволенні вказаної скарги відмовлено /т. 4 а.с. 98-104, 212-217/.

Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року вказані ухвали скасовані та справу за вказаною скаргою направлено на новий судовий розгляд /т. 5 а.с. 89-91/.

Ухвалою суду від 16 липня 2015 року відмовлено у прийнятті скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення та дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Магди С.Г. та начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу в частині вимог про вирішення питання щодо реалізації арештованого майна.

18 листопада 2015 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року залишено без змін.

25 лютого 2015 року на підставі розпорядження № 80 керівника апарату суду згідно з довідкою про повторний автоматизований розподіл справ між суддями у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Кирилюк І.Ф. призначено для розгляду даної справи головуючого суддю Середу К.О.

21 вересня 2015 року на підставі розпорядження № 403 керівника апарату суду згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням головуючого судді Середи К.О. на тривалому лікуванні визначено для розгляду даної справи головуючого суддю Москаленко К.О.

02 лютого 2016 року дана справа направлена до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення судово-економічної експертизи.

25 жовтня 2016 року до суду надійшов Висновок експерта № 1642/16029/16-45 від 21 жовтня 2016 року за результатами проведення судово-економічної експертизи /т. VI а. с. 46-74/.

15 березня 2017 року ухвалою суду провадження у справі поновлено.

15 червня 2017 року ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання, на підставі заяви, яка надійшла від Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Кванта» замінено сторону у справі з ПАТ «КБ «Даніель» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Кванта».

15 червня 2017 року ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання, прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Кванта», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою.

Ухвалою від 17 жовтня 2017 року задоволено клопотання представника відповідачів та призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизи, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року, у зв`язку з надходження до суду клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Шкарівської Н.І. та Чульмачук Т.В. про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи, провадження у справі поновлено.

27 лютого 2018 року в судовому засіданні, на виконання вимог клопотання експертів було відібрано експериментальні зразки підпису відповідача ОСОБА_1 , задоволено клопотання представника відповідачів про витребування додаткових матеріалів.

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року витребувано у ТОВ «Факторингова компанія «Квант» (02000, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 13) оригінал додаткової угоди від 09.10.2009 до Кредитного договору від 17.07.2017 № Т-1054-04-КЗН; оригінал заявок на видачу готівки ОСОБА_1 до Кредитного договору від 17.07.2017 № Т-1054-04-КЗН.

Витребувано у ПАТ «КБ «Даніель» (01010, м. Київ, вул. Московська, 8-Б) оригінал додаткової угоди від 09.10.2009 до Кредитного договору від 17.07.2017 № Т-1054-04-КЗН; оригінал заявок на видачу готівки ОСОБА_1 до Кредитного договору від 17.07.2017 № Т-1054-04-КЗН. Матеріали цивільної справи направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6, - для виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи. Зобов`язано надати документи суду протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду на виконання.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2018 року проведеного на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 371 від 31.05.2018 року головуючим суддею визначено суддю Писанця В.А.

15 червня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження у справі, у зв`язку з надходженням клопотання експертів про надання додаткових документів та вчинення ряду процесуальних дій.

10 вересня 2018 року ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання, замінено у справі позивача ТОВ «Факторингова компанія «Квант» на ТОВ «ФК «ФІНМАРК».

12 жовтня 2018 року до суду надійшла заява про залишення без розгляду заяви про уточнення розміру позовних вимог від 28.03.2014.

11 грудня 2018 року ухвалою суду залишено без задоволення клопотання судових експертів у цивільній справі про надання додаткових документів та вчинення ряду процесуальних дій. Розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

15 січня 2020 року ухвалою суду визнано необґрунтованою заяву представника відповідачів - адвоката Бевза В.І. про відвід судді Писанця В.А. та зупинено провадження у цивільній справі, заяву про відвід передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

21 січня 2020 року ухвалою судді Новака Р.В. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачів - адвоката Бевза В.І. про відвід судді Писанця В.А.

07 лютого 2020 року ухвалою судді Писанця В.А. поновлено провадження у справі.

10 березня 2020 року ухвалою суду визнано необґрунтованою заяву представника відповідачів - адвоката Бевза В.І. про відвід судді Писанця В.А. та зупинено провадження у цивільній справі, заяву про відвід передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

25 березня 2020 року ухвалою судді Соколова О.М. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачів - адвоката Бевза В.І. про відвід судді Писанця В.А.

05 червня 2020 року ухвалою судді Писанця В.А. поновлено провадження у справі.

04 січня 2021 року ухвалою судді Підпалого В.В. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачів - адвоката Бевза В.І. про відвід судді Писанця В.А.

25 лютого 2021 року ухвалою судді Писанця В.А. поновлено провадження у справі.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2021 року проведеного на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 324 від 28.09.2021 року головуючим суддею визначено суддю Матійчук Г.О.

25 жовтня 2021 року ухвалою судді Матійчук Г.О. прийнято справу до провадження, визначено розглядати за правилами загального (позовного) провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

28 листопада 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідачів та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фонд гарантування інвестицій» ( вул. Велика Васильківська, 13, офіс 413, м. Київ, 01024) документи, які підтверджують права переходу вимоги за договорами від ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» до ТОВ «Фінансова компанія «Фонд гарантування інвестицій», а саме: 1. Договір № T-1054-04-K3H-1 від 13.11.2020 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фонд гарантування інвестицій», про відступлення права вимоги за Кредитним договором №Т-1054-04-К3Н від 17.07.2007 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, укладеним між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_1 , та про відступлення права вимоги за Договором поруки № 1001-04 від 17.07.2007 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, укладеним між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_2 ; 2. Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором посвідчений 13.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.І. за реєстровим номером 572, яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» передав (відступив) ТОВ «Фінансова компанія «Фонд гарантування інвестицій» право вимоги за Іпотечним договором від 17.07.2007 року, посвідченим 17.07.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. за реєстровим номером 4618, що укладений між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_1

01 лютого 2024 року ухвалою суду замінено позивача за первісним позовом у цивільній справі №757/2955/14-ц Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» - його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (вул. Велика Васильківська, 13, офіс 413, м. Київ, 01024, ).

20 травня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

24 жовтня 2024 року ухвалою суду замінено відповідачів за зустрічним позовом у цивільній справі №757/2955/14-ц Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель», Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Кванта» ? їх правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (вул. Велика Васильківська, 13, офіс 413, м. Київ, 01024, ).

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 року проведеного на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 173 від 15.04.2025 року головуючим суддею визначено суддю Литвинову І.В.

25 вересня 2025 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» у судове засідання не з`явився.

Представник відповідачів за первісним/представник позивачів за зустрічним позовом ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) адвокат Цимейко Г.О. направила до суду заяву про проведення судового засідання у відсутність відповідачів та їх представника.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

17 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Даніель» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір № Т-1054-04-КЗН, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 430000,00 дол. США, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отриманий кредит у термін до 16 липня 2022 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16 відсотків річних, а також неустойку у розмірах та випадках, передбачених цим договором. Погашення кредиту, відсотків за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту, пені здійснюється у гривнях по курсу НБУ на день нарахування.

Згідно п. 3.1 кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит, на умовах його забезпеченості, а саме, після належного оформлення договорів іпотеки, поруки та страхування майна, що є предметом іпотеки, терміновості, і повернення і платності згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит і сплатити нараховані відсотки за користування кредитом, що передбачені пунктами 1.1, 5.1-5.4 цього договору. Достроково повернути кредит, відсотки за користування ним, сплатити штрафи, пені, в строки обумовлені вимогою Банку, у випадках, передбачених цим договором, достроково повернути кредит, відсотки за користування ним, сплатити штрафи, пені, в строки обумовлені вимогою Банку, у випадках передбачених цим Договором. У триденний термін повідомити БАНК про зміну паспортних даних, фактичної адреси проживання, даних прописки (реєстрації), місця роботи, робочих та домашнього, мобільного номерів телефонів, прізвища й імені, реквізитів банківських рахунків і інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим Договором. У випадку порушення Позичальником умов цього Договору встановити новий строк погашення кредиту та вимагати дострокового повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів. У випадку невиконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового погашення кредиту, у строки визначені в вимозі Банку - Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок заставного майна свої вимоги в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, відсотки за користування кредитом, пеню, збитки, іншу заборгованість, платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з цього Договору, а також витрати, пов`язані зі зверненням стягнення на заставлене майно.

У п. 3.5. кредитного договору передбачено, що відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п. 6.1 цього Договору, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов`язковим до повернення з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку Позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. Письмова вимога направляється на адресу Позичальника листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром.

У разі зміни фактичної адреси Позичальником без попереднього про це повідомлення Банку чи інших навмисних дій Позичальника, строк повернення кредиту та плати за кредит в такому випадку встановлюється через 30 календарних днів з дати відправлення Банком вказаної вимоги Позичальнику.

Згідно із п. 5.1 кредитного договору, погашення кредиту здійснюється Позичальником шляхом внеску готівкових грошових коштів в касу Банку не пізніше 25 числа поточного місяця, починаючи з серпня 2009 року, рівними частинами в сумі 2757,00 дол. США. Остаточне погашення залишку кредиту в сумі 2665,00 дол. США здійснити не пізніше 16 липня 2022 року включно.

Відповідно до п. 5.2 та п. 5.3 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати зарахування на позичковий рахунок до дати погашення кредиту згідно п. 1.1 цього договору, Позичальник сплачує відсотки в розмірі 16 відсотків річних. Відсотки за користування кредитом Позичальник сплачує щомісячно не пізніше 25 числа місяця за попередній місяць шляхом внеску готівкових грошових коштів в касу Банку.

Згідно із п. 5.8 кредитного договору, при непогашенні кредиту у термін, встановлений у п. 1.1 цього договору, заборгованість по поверненню суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості по частині непогашеної суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п. 5.2 цього договору з дня виникнення простроченої заборгованості, а також Позичальником сплачується пеня та інші платежі, відповідно до умов цього договору.

У п. 6.1.1 кредитного договору, сторони погодили, що у разі, якщо Позичальник не сплатив Банку у строк платежі по погашенню кредиту, або будь-яку іншу суму на користь Банку, відповідно до умов цього договору, така подія є подією невиконання зобов`язань.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, якщо виникла і триває Подія невиконання зобов`язань, зазначена у п. 6.1 цього Договору, у Банку виникає право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов`язковим до повернення. Банк повідомляє Позичальника, що непогашена частина Кредиту, нараховані відсотки за користування Кредитом, а також інші платежі за цим Договором підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов`язаний сплатити зазначену в повідомленні суму в визначені Банком строки. При цьому Позичальник підтверджує таке право Банку і згодний з тим, що вимога Банку про дострокове повернення кредитних коштів (відсотків за користування кредитом, пені, іншої заборгованості згідно цього Договору) не є розірванням Договору в односторонньому порядку, не є одностороннім відмовленням від зобов`язань, не є односторонньою зміною умов цього Договору.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань.

В подальшому до вказаного кредитного договору вносились зміни шляхом укладення додаткових угод, зокрема, додаткова угода № 1 від 03 жовтня 2008 року, додаткова угода № 2 від 12 жовтня 2009 року, додаткова угода № 3 від 31 березня 2010 року та додаткова угода № 4 від 31 серпня 2010 року.

Відповідно до додаткових угод, пункт 1.1 кредитного договору, викладено в наступній редакції: «Банк надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії у доларах США та гривнях: з лімітом в доларах США у розмірі 690 000,00 дол. США; з лімітом у гривнях в розмірі 824 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути фактично отриманий кредит у термін до 16.07.2022 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі: 16 відсотків річних в доларах США та 20 відсотків річних у гривнях, в строки та на умовах передбачених цим договором. Погашення кредиту, відсотків за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту, пені здійснюється у гривнях по курсу НБУ на день нарахування. Термін виконання зобов`язань також настає за умови виникнення обставин, передбачених п. 6.1 цього договору.»; п. 5.1 та п. 5.2 кредитного договору викладено в наступній редакції: погашення кредиту здійснюється Позичальником шляхом внеску готівкових грошових коштів в касу Банку не пізніше 25 числа поточного місяця, починаючи з грудня 2010 року, рівними частинами наступним чином: частина кредиту в доларах США погашається в сумі 4 929,00 дол. США. Остаточне погашення залишку кредиту в сумі 4 869,00 дол. США здійснити шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку не пізніше 16.07.2022 року включно; частина кредиту в гривнях погашається в сумі 5 886,00 грн. Остаточне погашення залишку кредиту в сумі 5 846,00 грн. здійснити шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку не пізніше 16.07.2022 року включно; п. 5.2 викладено в наступній редакції: за користування кредитом у період з дати зарахування на позичковий рахунок до дати погашення кредиту згідно п. 1.1 цього договору, Позичальник сплачує відсотки в розмірі 16 відсотків річних в доларах США та 20 відсотків річних у гривнях.; п. 5.3 кредитного договору викладено в наступній редакції: «Відсотки за користування кредитом Позичальник сплачує в гривнях та доларах США щомісяця не пізніше 25 числа місяця за попередній місяць шляхом внеску готівкових грошових коштів в касу Банку. Нараховані відсотки за користування кредитом за період з 01.05.2010 року по 31.07.2010 року в сумі 143 613,02 грн. та в сумі 37 203,25 дол. США сплатити у вересні 2010 року.»

Відповідно до п. 6 додаткової угоди № 4 від 31.08.2010 року до кредитного договору № Т-1054-04-КЗН від 17.07.2007 року, ця додаткова угода є невід`ємною частиною кредитного договору.

Також, 17 липня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором № Т-1054-04-КЗН між Банком та ОСОБА_2 (Поручитель) і ОСОБА_1 (Боржником) був укладений договір поруки № № 1001-04 та у подальшому у зв`язку із внесенням змін до кредитного договору, внаслідок чого збільшувався обсяг відповідальності Поручителя, сторонами вносились зміни до договору поруки від 17.07.2007 року № 1001-04 та укладено додаткову угоду № 1 від 03 жовтня 2008 року та Додаткову угоду № 2 від 31 березня 2010 року.

Згідно із п. 2.1 договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати перед Банком за виконання Боржником в повному обсязі зобов`язань, що випливають з кредитного договору, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки, у разі порушення Боржником зобов`язання, передбаченого кредитним договором, Боржник та Поручитель несуть перед Банком солідарну відповідальність.

У п. 2.3 договору поруки, сторони погодили, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником зобов`язань перед Банком за кредитним договором, Банк має право пред`являти вимоги до Поручителя про сплату Поручителем в повному обсязі зобов`язань Боржника.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки, Поручитель зобов`язаний сплатити Банку не пізніше трьох робочих днів з моменту одержання відповідно повідомлення Банку всю суму заборгованості шляхом сплати готівкою у касу Банку або перерахування необхідної суми на відповідні рахунки, зазначені у повідомленні Банку.

Згідно із п. 4.1 договору поруки, Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Боржником чи Поручителем боргових зобов`язань Боржника у повному обсязі перед Банком за Кредитним договором. Договір зберігає юридичну силу у випадку пролонгації Кредитного договору та зміни відсоткової ставки за користування кредитом при умові внесення відповідних змін до цього Договору.

Також, в забезпечення виконання за кредитним договором 17 липня 20027 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. зареєстрований в реєстрі за № 4618, за умовами якого Банку передано в іпотеку: земельну ділянку та садовий будинок, загальною площею 504,8 кв. м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

17 листопада 2010 року ПАТ «КБ «Даніель» направило на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рекомендованим листом з вимогою, достроково погасити кредит в повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання цього повідомлення, зазначивши, що сума загальної заборгованості по кредиту складає 6 958 924, 68 грн., зокрема, у частині погашення відсотків за користування кредитом за період з 01.05.10 по 04.11.10, пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування за період з 29.06.10 по 05.11.10.

За таких обставин Банк набув право вимоги на дострокове погашення кредиту в повному обсязі. Станом на 05 листопада 2010 року по Кредитному договору склалась наступна заборгованість: основна заборгованість за кредитом наданих у доларах США 690 000,00 (Шістсот дев`яносто тисяч) доларів США 00 центів (еквівалент по курсу НБУ станом на 05.11.2010 року становить 5 464 731,00 гривень), основна заборгованість за кредитом наданому в гривнях 824 000,00 (Вісімсот двадцять чотири тисячі) гривні 00 копійок; заборгованість по відсоткам за користування кредитом наданому в доларах США 56 863,50 долари США 50 центів (еквівалент по курсу НБУ станом на 05.11.2010 року становить 450 353,23 гривень), заборгованість по відсоткам за користування кредитом наданому у гривнях 72 960,97 (Сімдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 97 копійок; пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом наданому у доларах США 130 087,41 гривень 41 копійка, пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом наданому гривнях 16 792,07 гривні 07 копійок.

Згідно з розрахунком, долученим Банком до позовної заяви від 02 серпня 2011 року заборгованість за кредитним договором № Т-1054-04-КЗН становить в загальному розмірі 8 244 808,96 грн. , зокрема, в частині кредиту в доларах США - основна заборгованість за кредитом - 690 000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13 липня 2011 року становить 5500 266,00 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за кредитом 34 503,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13 липня 2011 року становить 275 037,21 грн., - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 105 218,33 дол., що за курсом НБУ станом на 13 липня 2011 р. становить 838 737,40 грн., - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 570 131,80 грн., - пеня за несвоєчасне погашення кредиту 147 930,73 грн.; в частині кредиту в гривнях - основна заборгованість за кредитом - 824 000,00 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість 41 202,00 грн., - заборгованість за відсотками за користування кредитом 185 837,64 грн., - пеня за несплачені в строк відсотки за користування кредитом 155 744,60 грн., - пеня за несплачені в строк платежі по погашенню кредиту 22 160,79 грн.

Згідно з розрахунком, долученим Банком до заяви про збільшення позовних вимог в частині процентів та неустойки заборгованість за кредитним договором № Т-1054-04-КЗН становить: 771 027,21 дол. США, 23 305 208,7 грн., що разом по курсу НБУ станом на 28 березня 2014 року становить 31533688,39 грн., з яких: 824 000 грн. та 473801, 77 дол. США борг по кредиту, 631926, 32 грн. та 297 255, 44 дол. США по процентам, 21 849 282,55 грн. - неустойка.

25 квітня 2016 року між ПАТ «КБ «Даніель» та ТОВ «ФК «Кванта» укладено договір про відступлення права вимоги № 122, за якого умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги, що випливає з Кредитного договору № Т-1054-04-КЗН від 17.07.2007 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, укладеного між первісним кредитором та фізичною особою ОСОБА_1 .

Також, 25 квітня 2016 року між ПАТ «КБ «Даніель» та ТОВ «ФК «Кванта» укладений договір про відступлення права вимоги за Договором поруки № 1001-04 від 17.07.2007 р., за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за договором поруки № 1001-04 від 17.07.2007 із змінами та доповненнями внесеними до нього, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_2 .

17 серпня 2018 року ТОВ «ФК «Кванта» та ТОВ «ФК «Фінмарк» укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором № Т-1054-04-КЗН, іпотечним договорами та договором поруки №1001-04.

13 листопада 2020 року між ТОВ «ФК «Фінмарк» та ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № Т-054-04-К3Н від 17.07.2007 року, договором поруки № 1001-04 від 17.07.2007 року та за іпотечним договором.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

За приписами ч. 3 ст. 208, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, яке проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 2 с. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Про припинення права кредитодавця на нарахування передбачених договором процентів за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц, а саме право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18.

Враховуючи, що Банк направив вимогу 17 листопада 2010 року Позичальнику, то граничний строк кредитування за кредитним договором № Т-1054-04-КЗН є 17 грудня 2010 року та саме з цього дня, право Банку нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припинилося, такими діями Банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тому у позичальника та поручителя відсутній обов`язок сплати таких сум.

У ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

При вирішенні цього спору, у контексті із заявленими первісними позовними вимогами, доказуванню підлягають обставини щодо розміру заборгованості за кредитними договорами № № Т-1054-04-КЗН.

Разом з тим, Верховний суд у справі № 910/5080/21 (ЄДРСРУ №112664531) від 12 липня 2023 року акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Всебічність дослідження доказів означає те, що суд враховує аргументи всіх осіб, що беруть участь у справі, дослідження та подальшу оцінку доказів проводить не з позиції однієї зі сторін, а з позиції незалежного арбітра.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) під час розгляду справ неодноразово звертав увагу, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 22.06.2006 у справі «Miholapa v. Latvia» (Михолапа проти Латвії), від 31.05.2007 у справі «Andrejeva v. Latvia» (Андрєєва проти Латвії), від 21.10.2011 у справі «Дія-97» проти України»).

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20, від 30.03.2023 у справі № 905/2307/21 (905/496/22)).

ЄСПЛ зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Проаналізувавши надані докази, суд вважає за можливе в основу взяти до уваги висновок експертів № 1642/16029/16-45 від 21 жовтня 2016 р за результатами судово-економічної експертизи, яка проведена відповідно до Закону України «Про судову експертизу» експертною установою - Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи.

Із вказаного висновку вбачається, що при проведенні дослідження експертній установі надавались матеріали, необхідні для повного дослідження порушених питань, у ньому міститься докладний опис проведених досліджень та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань.

З Висновку 1642/16029/16-45 слідує, що документальне оформлення операцій ПАТ «КБ «Даніель» з моменту укладання договору по день звернення до суду (на 13.07.2011 р) нарахованим процентам за користування кредитом, неустойкою, сплата комісій банку, не відповідає умовам кредитного договору від 17.07.2007 р. № Т-1054-04-КЗН, оскільки при проведенні розрахункам заборгованості по зазначеному Кредитному договору, Банком не враховані усі документально підтверджені платежі Позичальника; станом на момент звернення до суду (13.07.2011р.) залишок заборгованості за кредитним договором від 17.07.2007 року № Т-1054-04-КЗН розраховано та складає: в частині кредиту в доларах США: заборгованість по тілу кредиту - 0,00 дол. США, заборгованість по сплаті процентів - 0,00 дол. США; в частині кредиту у гривнях: заборгованість по тілу кредиту - 41202,00 грн., заборгованість по сплаті процентів - 162984, 30 грн.

Позивач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначеного висновку експертизи не надав, не скористався своїм правом здійснити відповідний розрахунок заборгованості за кредитним договором, з урахуванням, встановленого експертним висновком обставин щодо того, що Банком не враховані усі документально підтверджені платежі Позичальника.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою статті 598 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній до 03.07.2018 та на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки..

У разі заявлення кредитором вимог до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за кредитним договором поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, тобто після припинення поруки, такі вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідна правова позиція викладена у постановах КГС ВС: від 01.03.2018 у справі № 910/7109/17; від 06.03.2018 у справі № 910/1408/15-г; від 03.04.2018 у справі № 914/1353/16; від 26.02.2019 у справі № 926/2154/16.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в частині четвертій статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, призводить до припинення поруки за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо до вимог, заявлених до боржника, застосовується загальний строк давності, передбачений статтею 257 ЦК України, то до вимог, заявлених до поручителя, вказаний строк обмежується строком дії поруки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. Тобто ні норма статті 257 ЦК України про загальну позовну давність, ні частини другої статті 258 цього Кодексу про спеціальну позовну давність не можуть бути застосовані до вимог, заявлених до поручителя, оскільки строк звернення з позовом до поручителя обмежується строком поруки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19), від 08 червня 2021 року у справі № 202/781/14-ц (провадження № 14-356цс19), від 04 липня 2023 року у справі № 2-1268/11 (провадження № 14-2цс23).

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може (постанова Верховного Суду від 03 червня 2024 року у справі № 161/8822/19).

Пунктом 3.3.3 договору кредиту № T-1054-04-KЗН передбачено, що у випадку порушення позичальником умов цього договору банк має право встановити новий строк погашення кредиту, вимагати дострокового повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, комісії, сплати пені, штрафів, у випадку невиконання позичальником вимог банку щодо дострокового погашення кредиту у строки визначені у вимозі банку - банк має право звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) і задовольнити за рахунок заставного майна свої вимоги в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, відсотків за користування кредитом, комісію, пеню, збитку, іншу заборгованість, платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з цього договору, а також витрати, пов`язані зі зверненням стягнення на заставне майно.

Згідно із п. 3.5 вказаного договору відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України, сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у п.6.1цього договору, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов`язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі.

Зокрема, у п. п. 6.1.1, 6.1.2 кредитного договору визначено події невиконання зобов`язань: позичальник не сплатив банку у строк платежі по погашенню кредиту, будь-яку іншу суму на користь банку, відповідно до умов цього договору; позичальник не виконував будь-яке із зобов`язань за цим договором, що не належить до підпункту 6.1.1. цієї статті.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі кредиту питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, то передбачений ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Тобто, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється.

17 листопада 2010 року на адресу ОСОБА_2 . Банком було направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № T-1054-04-KЗН, в якій вказано, що остання протягом 30-ти робочих днів з моменту надсилання Банком відповідної письмової вимоги повинна сплатити в повному обсязі суму загальної заборгованості за кредитним договором № T-1054-04-KЗН.

Така ж вимога, була направлена 17 листопада 2010 року на адресу боржника ОСОБА_1 .

Тобто, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором ПАТ «КБ «Даніель» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором № T-1054-04-KЗН, надіславши 17 листопада 2010 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, змінивши таким чином строк виконання основного зобов`язання з 16 липня 2022 року на 17 грудня 2010 року, тобто строк виконання умов кредитного договору щодо повного повернення кредитних коштів настав 17 грудня 2010 року.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Перебіг шестимісячного строку для пред`явлення банком вимог до поручителя ОСОБА_2 розпочався 18 грудня 2010 року, до суду позивач звернувся з даним позовом до 02 серпня 2011 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Умови договору поруки про його дію до повного боргових зобов`язань боржника у повному обсязі не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів доходить висновку про часткове задоволення первісного позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та задоволення в повному обсязі зустрічного позову.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подаючи до суду в 2011 році позовну заяву про стягнення заборгованості позивач за первісним позовом сплатив судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 42 грн. (2,48 % від 1700 грн) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. на користь позивача за первісним позовом.

Подаючи до суду у 2017 році зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості позивач за зустрічним позовом сплатила судовий збір у розмірі 640 грн., який в даному випадку підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст. ст. 3,8,21, 32,48,51,55,129,1291Конституції України,

ст. ст. 525, 526, 546, 553, 559, 598, 611, 627, 629, 1048, 1049,1050, 1054 Цивільного кодексу України,

ст. ст. 3-5, 12, 13 76-81, 102, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (, 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А) заборгованість за кредитним договором № Т-1054-04-КЗН від 17 липня 2007 року заборгованість по тілу кредиту у розмірі 41 202,00 грн., заборгованість по сплаті процентів у розмірі 162 984, 30 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (, 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А) судовий збір в розмірі 42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Кванта», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати договір поруки від 17 липня 2007 року №1001-04, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» та ОСОБА_2 припиненим.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» (, 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова