Справа №295/7736/24
УХВАЛА

08.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1

про перегляд заочного рішення по справі

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08.08.2024. Заяву мотивовано тим, що справу розглянуто без участі відповідача, жодних повідомлень та рішення суду вона не отримувала, про рішення суду дізналась випадково. ОСОБА_1 мала бажання подати відзив та прийняти участь у розгляді справи. Також вказано, що відповідач має істотні заперечення проти позову, які мають значення для вирішення справи, визначення розміру аліментів, можливого примирення сторін та збереження сім`ї.

У судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлено, що заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 08.08.2024 шлюб, зареєстрований 22.08.2014 Барвинівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №5, розірвано.

Статтею 285 ЦПК України передбачено, що у заяві про перегляд заочного рішення, зокрема, повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінивши наведені в заяві про перегляд заочного рішення доводи, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

У заяві про перегляд заочного рішення заявник посилається на те, що повідомлення про відкриття провадження у справі, про порядок і строк подання відзиву та копію рішення суду вона не отримувала та їй не було відомо про розгляд справи.

Суд зазначає, що копія ухвали про відкриття провадження у справі з копіями матеріалів позовної заяви, копія рішення суду, направлялися відповідачу за адресою її зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , однак повернулися на адресу суду не врученими з відмітками пошти у довідках про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду №354/757/17 від 22.10.2021, у разі повернення поштової кореспонденції неврученою з відміткою у поштовому повідомленні про причини невручення «адресат відсутній», особа вважається такою, що повідомлена належним чином про судовий розгляд справи.

При цьому, суд забезпечив дотримання процесуальних прав відповідача шляхом ухвалення заочного рішення та надання відповідачу можливості звернутися до суду із заявою про його перегляд.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що:

- відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин,

- докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, заочне рішення підлягає скасування за сукупністю двох умов: наявність поважних причин неявки у судове засідання та неподання відзиву та істотність доказів, на які посилається відповідач, для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте, завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї, не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно з п.10 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

При ухваленні заочного рішення судом було встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує що почуття любові та розуміння між подружжям згасли, стосунки зіпсувались, спроби зберегти сім`ю не дали результатів. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. На переконання позивача, спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

На підставі цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим, оскільки сторони подружні відносини припинили, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу позивач вважає неможливим.

Не можуть бути підставою для відмови у розірванні шлюбу бажання відповідача зберегти шлюб та подружні відносини, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні.

Заява відповідача про скасування заочного рішення не містить посилання на жодні докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та які вказують на можливість збереження шлюбу, та до заяви такі докази не долучені.

ОСОБА_1 у своїй заяві не навела будь-яких посилань на докази, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти вимог про розірвання шлюбу. По суті відповідачем не представлено відповідні твердження, які можуть бути підставою для перегляду оскаржуваного заочного рішення суду та можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що до заяви про перегляд заочного рішення суду взагалі не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, відтак, підстав для скасування заочного рішення, передбачених ч.1 ст.288 ЦПК України, немає, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Одночасно суд роз`яснює, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Воробйова