Справа № 196/778/21
№ провадження 2/196/9/2025
03 грудня 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Бабічевої Л.П.,
за участю секретаря судового засідання: Шевченко Т.І.,
учасники справи та представники учасників справи:
позивачка за первісним позовом - ОСОБА_1 ,
представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Стадницький С.А.,
відповідачка за первісним позовом - ОСОБА_2 ,
відповідачка за первісним позовом - ОСОБА_3 ,
представник відповідачки за первісним позовом - адвокат Царьова О.С.,
третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове майно, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове майно.
На обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько - ОСОБА_5 .
За життя ОСОБА_5 залишив заповіт від 06.12.2011 р. на її ім`я. Згідно заповіту ОСОБА_5 було зроблено розпорядження про те, що усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, він заповідає їй - ОСОБА_6 . Заповіт був складений 06.12.2011 р. та посвідчений секретарем виконавчого комітету Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області. Цей заповіт на день смерті заповідача ОСОБА_5 03 листопада 2020 року не був змінений та відмінений.
У шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона звернулась до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 16.02.2021 р. державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №18/2021, номер у Спадковому реєстрі 67214580.
Також до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася відповідачка ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки наявний заповіт.
07.05.2021 р. державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а також зазначено, що нотаріус відмовляє у прийомі заповіту, якщо наданий спадкоємцями заповіт не відповідає вимогам законодавства.
Правовстановлюючі документи на спадкове майно були у спадкодавця і їй не передавалися, а після його смерті все майно, в тому числі і документи з його квартири було винесено невідомими особами, про що було подано заяву до поліції.
У заповіті від 06.12.2011 р. оформлене дійсне волевиявлення спадкодавця на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради в приміщенні сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України та посвідчила особистий підпис на заповіті. Отже, заповіт є дійсним, таким, що відповідає вимогам закону, посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні істотні порушення його форми та посвідчення.
Враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вона позбавлена можливості оформити право власності на майно, яке заповідав їй спадкодавець, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав.
Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
- гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 25,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;
- автомобіль марки Peugeot, модель Partner, номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., дата реєстрації 30.07.2013 р.;
- грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ «Державний ощадний банк України»;
- грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідачка ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов, який було уточнено, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 вказала, що з 1997 р. по 03 листопада 2020 р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_5 . Від шлюбних відносин спільних дітей не мали. Не дивлячись на відсутність державної реєстрації шлюбу, їхні сімейно-шлюбні відносини носили стійкий характер та ніколи не припинялися, більше 23 років вони проживали разом в одному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить їй на праві власності.
ОСОБА_5 був зареєстрованим в іншому місці - в АДРЕСА_1 , але постійно вони проживали в її будинку, оскільки була мета вести господарство та розводити худобу. Все їхнє спільне життя вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, проводили спільні витрати та накопичували кошти, мали взаємні права та обов`язки, мали невелике підсобне господарство, купували за спільні кошти різне майно.
До 03 листопада 2020 року ОСОБА_5 потрапив до лікарні, знаходився на лікуванні у м.Дніпро.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у лікарні у м.Дніпро. Вона за власний рахунок його поховала.
Після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_5 вона вчасно звернулась до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого, однак їй було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого неможливо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та нею. З`ясувалося, що за життя ОСОБА_5 залишив заповіт на усе належне йому майно ОСОБА_1 , про що вона дізналася у нотаріуса.
Вважає, що після смерті ОСОБА_5 залишилося майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю.
Дізнавшись від нотаріуса про існування заповіту на ОСОБА_1 , вона звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна (справа №196/495/21).
Стверджує, що майно, яке вона вважає їхньою спільною сумісною власністю, та яке набуте на їхні спільні кошти, складається з автомобіля марки Peugeot, модель Partner, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску; грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ «Державний ощадний банк України» на вкладному рахунку № НОМЕР_4 на умовах договору № 78213503 від 30.11.2017 року; грошових коштів, покладених 06.06.2017 р. ОСОБА_5 з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунку (вклад) НОМЕР_5 .
Вважає 1/2 частину вище переліченого майна спільною сумісною власністю, а тому вважає, що інша частина і буде спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 .
Вимоги, заявлені нею в позові про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без укладання шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна (справа №196/495/21) - врегульовані нормами СК України, а саме ст.ст. 60, 70, 74 ч.1 СК України, а вимоги за даною зустрічною позовною заявою врегульовані Спадковим правом, тому не є тотожними.
Також посилається на те, що ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем за заповітом складеним 06 грудня 2011 року в с.Залелія Царичанського району Дніпропетровської області та посвідченим секретарем виконкому І.І. Біловецькою. Однак, постановою нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. від 07 травня 2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Причиною відмови є те, що заповіт не відповідає вимогам законодавства, не зареєстрований у Спадковому реєстрі.
За загальним правилом ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
Зокрема, орган місцевого самоврядування уповноважений посвідчувати заповіти осіб, які належать до територіальної громади, інтереси якої представляє цей орган місцевого самоврядування.
Вважає заповіт нікчемним, оскільки він посвідчений особою, яка не мала на це права, а також заповіт не зареєстрований у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому КМУ. Також неможливо ідентифікувати спадкоємця вказаного в заповіті, зазначено лише прізвище, ім`я, по батькові, анкетні дані та ідентифікаційний номер відсутні.
Тому вважає, що спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 повинна бути успадкована нею за законом, а себе вважає спадкоємцем 4 черги за законом, оскільки проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю з 1997 року, мали спільне господарство, спільний бюджет, витрати, таке проживання тривало не менше 5 років до часу відкриття спадщини. ОСОБА_5 не має спадкоємців 1, 2, 3 черги за законом, про що свідчить спадкова справа.
Метою для якої їй необхідно встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем понад 5 років є прийняття нею спадщини за законом, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 .
Тому, з урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог, просить:
1) встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю понад 5 років, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_3 і по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 ;
2) визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 19,97 м.кв.;
- гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 25,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 1/2 частину автомобіля марки Peugeot, модель Partner, номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску;
- автомобіль марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ «Державний ощадний банк України» на вкладному рахунку № НОМЕР_4 на умовах договору № 78213503 від 30.11.2017 року;
- 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «Приватбанк» на рахунку (вклад) НОМЕР_5 .
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Руснака А.І. від 06.09.2021 р. відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове майно, та призначено підготовче судового засідання (Т.1 а.с.131).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2021 р. витребувано від Царичанської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано у Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області завірену належним чином копію рішення Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №1628-39/VII від 01.07.2020р.; витребувано у Царичанської селищної ради Дніпропетровської області завірені належним чином копії свідоцтва про право власності НОМЕР_6 від 17.02.2011р., рішення Царичанської селищної ради №13 від 19.01.2011р.; витребувано у Сервісному центрі 1244 засвідчену інформаційну довідку щодо права власності ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 на транспортний засіб PEUGEOT PARTNER 2013 АЕ 0618 ІР., а також належним чином завірені копії документів, які стали підставою для реєстрації транспортного засобу PEUGEOT PARTNER НОМЕР_8 . за ОСОБА_5 (Т.1 а.с.145-146).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2021 р. витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» завірені належним чином копії договорів вкладу, укладених в період з січня 2017 року по листопад 2020 року з ОСОБА_5 ; витребувано у АТ КБ «Приватбанк завірені належним чином копії договорів вкладу, укладених в період з січня 2017 р. по листопад 2020 р. з ОСОБА_5 ; витребувано у Комунального підприємства «Царичанське бюро технічної інвентаризації «Дніпропетровської обласної ради» завірену належним чином копію свідоцтва про право власності НОМЕР_6 від 17.02.2011 р., згідно з яким за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_4 (Т.1 а.с.197-198).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 р. витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» інформаційну довідку про наявність розрахункових рахунків, заповідального розпорядження, депозитних вкладів, пенсійних нарахувань, тощо, належних ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_5 ; витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформаційну довідку про наявність розрахункових рахунків, заповідального розпорядження, депозитних вкладів, пенсійних нарахувань, тощо, належних ОСОБА_5 (Т.1 а.с.250).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2022 р. справа передана у провадження судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бабічевої Л.П. та ухвалою від 10.10.2022 р. прийнята до провадження (Т.2 а.с. 13-14).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 р. залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно співвідповідача - ОСОБА_3 (Т.2 а.с. 112).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом, з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви, прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове майно (справа №196/778/21) (Т.3 а.с. 85-87).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 р. зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №196/495/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна (Т.3 а.с. 111-113).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2024 р. поновлено провадження у справі (Т.3 а.с. 136).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2024 р.відмовлено узадоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Царьової О.С. про витребування доказів (Т.3 а.с. 177-179).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.3 а.с.180-182).
Ухвалою суду, яка зазначена у протоколі судового засідання від 09.10.2025 р., відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 за первісним позовом - адвоката Царьової О.С. про допит у судовому засіданні свідків (Т.4 а.с. 138, 142).
Позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 у судовому засіданні позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підтримала і просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. У подальшому подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (Т.4 а.с. 146).
Представник ОСОБА_1 адвокат Стадницький С.А. у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, підтримав і просив задовольнити його у повному обсязі з підстав викладених у позові. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. У подальшому подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (Т.4 а.с. 147).
Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Також пояснила, що вона теж зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але їй було відмовлено у зв`язку з існуванням заповіту не на її користь, а на користь ОСОБА_1 , а тому вона не заперечує, щоб ОСОБА_1 отримала спадкове майно.
Відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом) ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення судових засідань по даній справі без її присутності за участю її представника - адвоката Царьової О.С. Заперечує у повному обсязі щодо позовних вимог ОСОБА_1 та просить відмовити у їх задоволенні. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (Т.2 а.с. 172).
Представник відповідачки ОСОБА_3 за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) - адвокат Царьова О.С. (у режимі відеоконференції) у судовому засіданні підтримала уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та просила задовольнити їх у повному обсязі з підстав, зазначених у зустрічному позові з урахуванням уточнень. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. У подальшому через систему "Електронний суд" подала заяву про розгляд справи 03.12.2025 р. без її участі, також зазначила, що Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 р. (судова справа №136/576/16-ц), вказав, що орган місцевого самоврядування уповноважений посвідчувати заповіти (крім секретних) осіб, які належать до територіальної громади, інтереси якої представляє цей орган місцевого самоврядування.
Законодавцем чітко передбачені наслідки, у разі складання та посвідчення заповіту особою, яка не мала на це права, тобто зазначений заповіт є нікчемним.
Крім цього, за належною в матеріалах справи копією заповіту не можливо встановити особу спадкоємця за заповітом (виконавця заповіту) (Т.4 а.с. 151-156).
Третя особа у судове засідання не з`явилася, від завідувача Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі нотаріуса.
Суд, вислухавши учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню повністю, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст.76,77,78,79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпро Чечелівського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого? відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 05 листопада 2020 року (Т.1 а.с.98).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на:
- квартиру, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Т.2 а.с. 102-103);
- гараж, загальною площею 25,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (Т.1 а.с. 122-123, Т.2 а.с. 44-45, Т.4 а.с. 67);
- автомобіль марки Peugeot, модель Partner, номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., дата реєстрації 30.07.2013 року (Т.1 а.с. 160, Т.3 а.с. 48-49);
За життя, а саме 06 грудня 2011 року, ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської областіБіловицькою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №203, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день його смерті, заповів ОСОБА_6 (Т.1 а.с.176).
Заповіт зареєстрований 30.12.2011 у Спадковому реєстрі за №52266646, стан його чинний, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63581919 (Т.1 а.с. 163 зворот, 167 зворот-168).
Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) після реєстрації 28 квітня? 2018 року шлюбу з ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_17 , виданого Царичанським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28.04.2018 р. (Т.1 а.с.175 зворот).
Отже, на час складення заповіту позивачка за первісним позовом мала прізвище « ОСОБА_4 ».
Згідно з довідками виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області №582 від 23.03.2021р. та №679 від 06.04.2021р., ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , починаючи з 06 квітня 2003 і по день смерті. На день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за вказаною адресою один (Т.1 а.с. 176 зворот, 184 зворот).
У встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця ОСОБА_5 до Царичанської державної нотаріальної контори звернулись із заявами про прийняття спадщини позивачка за первісним позовом та відповідачки за первісним позовом, а саме:
- 29 березня 2021 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (Т.1 а.с. 171);
- 07 квітня 2021 року ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (Т.1 а.с.180);
- 09 лютого 2021 р. ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом, яка надійшла до Царичанської державної нотаріальної контори 16 лютого 2021 року (Т.1 а.с.162-163).
Державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори була заведена 16 лютого 2021 року спадкова справа після померлого ОСОБА_5 за №18/2021 ( Т.1 а.с. 170).
Інші спадкоємці, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після померлого ОСОБА_5 та не відмовились від неї відсутні, що підтверджується копією спадкової справи №18/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (Т.1 а.с.161-190).
Постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 травня 2021 року було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що померлий залишив заповіт на усе належне йому майно не на її користь, а вона не входить до кола осіб, вказаних у ч.1 ст.1241 ЦК України, та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (Т.3 а.с.37).
Постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. від 07 травня 2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а також зазначено, що нотаріус відмовляє у прийомі заповіту, якщо наданий спадкоємцями заповіт не відповідає вимогам законодавства (Т.1 а.с. 103). При цьому у постанові нотаріуса не зазначено яким саме вимогам законодавства не відповідає заповіт.
Таким чином, спадкодавець ОСОБА_5 зробив заповіт на ім`я позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 .
Доказів того, що вказаний заповіт визнаний недійсним, суду надано не було.
Заповіт складений у письмовій формі з дотриманням вимог ст.1247 ЦК України та порядку його посвідчення.
Заповіт відповідає вимогам чинного законодавства, не являється нікчемним.
Окрім того, позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 в ході розгляду справи у зв`язку із втратою оригіналу заповіту було надано суду копію дублікату вказаного заповіту, що має силу оригіналу, який згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78741097 від 15.10.2024 р. зареєстрований у Спадковому реєстрі за №73130182 (Т.4 а.с. 100-104). Оригінал дублікату заповіту було досліджено судом у судовому засіданні.
Відповідно ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч.1, ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 спадщину у встановлений законом строк після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 прийняла, подавши 29 березня 2021 року до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. заяву про прийняття спадщини за заповітом, зареєстрована в реєстрі за № 152 спадкова справа №18/2021 (Т.1 а.с. 171).
Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
07.05.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 185). Однак, постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (Т.1 а.с. 103).
У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Судом достовірно встановлено, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину за заповітом, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Отже, наявні правові підстави для задоволення у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.
Щодо доводів відповідачки за первісним позовом ОСОБА_3 та її представника про нікчемність заповітув силу приписів ст.1257 ЦК України, оскільки він посвідчений особою, яка не мала на це права, а також заповіт не зареєстрований у Спадковому реєстрі, то суд зазначає таке.
Згідно ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частина 1 статті 1251 ЦК України передбачає можливість посвідчення заповіту уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача.
Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.
Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача.
Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України).
Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки.
На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Водночас загальні правила про правочин можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування.
Аналіз норм Книги шостої ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення.
У частині першій статті 1257 ЦК України встановлено правило про нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимог ЦК України щодо особи заповідача, а також заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.
Аналіз частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, зокрема у статтях 1247-1249, 1253 ЦК України (відповідний висновок містить п. 64 постанови ВП ВС від 25.05.2021 р. у справі №522/9893/17).
Виходячи з наведеного недотримання будь-яких інших вимог не може мати наслідком недійсність заповіту на підставі частини першої статті 1257 ЦК України.
Форма заповіту має бути письмова, а порядок його посвідчення - різний: насамперед нотаріусом з додержанням вимог статей 1248, 1249 ЦК України, посадовою особою органів місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України); іншими посадовими особами, зазначеними у частинах першій-шостій статті 1252 ЦК України, з додержанням вимог частини сьомої цієї статті.
Недійсність заповіту з мотивів розширювального розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, матиме наслідком порушення принципу свободи заповіту (п. 75 постанови ВП ВС від 25.05.2021 р. у справі №522/9893/17).
Кваліфікація заповіту як нікчемного з підстав, які не передбачені ані частиною першою статті 1257 ЦК України, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує це вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту, оскільки сталася смерть заповідача (п.76 Постанови ВП ВС від 25.05.2021 р. у справі №522/9893/17).
Визнання заповіту нікчемним без встановлених законом підстав позбавляє особу, яка набула у власність майно в порядку спадкування, права мирного володіння своїм майном (стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). А в разі, якщо особа мала його набути, то правомірного очікування цього.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях у справах «Малахер та інші проти Австрії» від 19 грудня 1998 року, «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Прессос Компанія Нав`єра С.А.» та інші проти Бельгії» від 28 жовтня 1995 року, «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи.
Викладене дозволяє дійти висновку про юридичну необґрунтованість визнання заповіту нікчемним лише в разі його посвідчення уповноваженою особою органу місцевого самоврядування не за місцем проживання заповідача. За відсутності норми, якою передбачався би негативний наслідок за вказаних обставин, у суду немає підстав для визнання заповіту нікчемним.
Штучно віднаходити підстави для того, аби визнати заповіт нікчемним, зокрема з тих підстав, що уповноважена особа органу місцевого самоврядування, а саме секретар виконавчого комітету Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області посвідчила заповіт ОСОБА_9 , який був мешканцем АДРЕСА_1 ,видається вкрай нерозумним.
Указане не впливає на форму правочину, волевиявлення заповідача і на ті вимоги про порядок його посвідчення, які закріплені в ЦК України.
Інакший підхід призводить до необґрунтованого покладення відповідальності за порушення уповноваженою особою органу місцевого самоврядування законодавства, яке регулює порядок його діяльності, на заповідача та спадкоємців, які не зобов`язані бути обізнаними з процедурним законодавством, що є порушенням принципу поваги до волі заповідача та обов`язковості її виконання, а також неспівмірним втручанням держави у право спадкоємців за заповітом мирно володіти своїм майном.
Отже, суд доходить висновку, що посвідчення органом місцевого самоврядування заповіту особи, яка не належала до його територіальної громади, не впливає на форму правочину і не свідчить про його нікчемність.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 220/183/20. У вказаній постанові Верховний Суд, зокрема, зазначив: «Слід також звернути увагу на загальнодозвільний підхід законодавця щодо можливості особи, яка опинилася в різних життєвих ситуаціях, скласти заповіт, який може посвідчуватися доволі широким колом осіб, зазначених у статті 1252 ЦК України.Призначення цього - переконатись у дійсній волі особи, яка складає заповіт, і надати їй можливість її виразити, а особам, до спадкування якими прагнув заповідач, - отримати це майно у спадщину.
Тому штучно віднаходити підстави для того, аби визнати заповіт нікчемним, зокрема з тих підстав, що уповноважена особа органу місцевого самоврядування посвідчила заповіт ОСОБА_3, яка була мешканкою смт Велика Новосілка та не входила до територіальної громади смт Роздольне, видається вкрай нерозумним.
Не відповідає це і засадам справедливості, адже цим нехтується остання воля Заповідача».
Також подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 (провадження № 14-173цс20), постанові Верховного Суду від 12 липня 2021 року у справі № 495/87/15-ц.
Суд зазначає, що заповіт зареєстрований 30.12.2011 у Спадковому реєстрі за №52266646, стан його чинний, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63581919 (Т.1 а.с. 163 зворот, 167 зворот-168).
Дублікат вказаного заповіту, що має силу оригіналу, також зареєстрований у Спадковому реєстрі за №73130182, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78741097 від 15.10.2024 р. (Т. 4 а.с. 100-104).
Щодо тверджень представника відповідачки за первісним позовом адвоката Царьової О.С. про те, що не можливо встановити особу спадкоємця за заповітом, то суд зазначає, що у заповіті зазначено прізвище ім`я по батькові особи, на користь якої складено заповіт - ОСОБА_6 . Чинним законодавством на час складення заповіту не було передбачено зазначення у заповіті дати народження, ідентифікаційного коду тощо, особи, на користь якої складено заповіт.
Отже, суд вважає доводи відповідачки за первісним позовом ОСОБА_3 та її представника про нікчемність заповіту безпідставними та необґрунтованими.
Щодо посилання представника відповідачки адвоката Царьової О.С. на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справі №136/576/16-ц, то суд зазначає, що предметом позову у справі №136/576/16-ц є вимоги про визнання заповіту недійсним та застосування наслідків його недійсності. Правовідносини у справі №136/576/16-ц не являються подібними з правовідносинами у цій справі.
Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17, постанові Верховного Судувід 11 серпня 2021 року у справі № 220/183/20, які є релевантними та правові позиції у цих постановах сформовані після 19.06.2019 р., т.б. після ухвалення постанови у справі №136/576/16-ц.
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом, то суд зазначає таке.
Предметом зустрічного позову ОСОБА_3 є вимога останньої про встановлення факту її постійного проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю понад 5 років з 18 грудня 2009 року по день його смерті, т.б. по ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 , та визнання за нею в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 права власності на таке майно:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,
- гараж № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 1/2 частину автомобіля марки Peugeot, модель Partner, номерний знак НОМЕР_2 ;
- автомобіль марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ «Державний ощадний банк України» на вкладному рахунку № НОМЕР_4 на умовах договору № 78213503 від 30.11.2017 року;
- 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «Приватбанк» на рахунку (вклад) НОМЕР_5 .
Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 посилається на те, що вона являється спадкоємцем четвертої черги за законом після померлого ОСОБА_5 та спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 , повинна бути успадкована за законом. При цьому вважає спільною сумісною власністю її та ОСОБА_5 таке майно: автомобіль марки Peugeot, модель Partner, грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ «Державний ощадний банк України», грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «Приватбанк». Її частка у спільному майні становить 1/2. Тому вважає, що інша 1/2 частина вказаного майна буде спадковим майном.
Як на підставу заявленого позову посилається на те, що вона являється спадкоємцем четвертої черги за законом згідно ст. 1264 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року у справі №196/495/21, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2024 року залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна відмовлено повністю (Т.3 а.с.129-135, 123-128).
Предметом позову у справі №196/495/21 була вимога ОСОБА_3 до відповідачок про встановлення факту проживання її з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 1997 року по день смерті останнього, т.б. по ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вимога про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля марки PEUGEOT, модель PARTNER, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у АТ «Державний Ощадний банк України» на вкладному рахунку НОМЕР_4 на умовах договору №78213503 від 30.11.2017р.; 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунку (вклад) НОМЕР_5 .
Правовою підставою позову у справі № 196/495/21 були положення ст. 74 СК України, якою врегульовано правовідносини щодо права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.
Вищевказаним рішенням суду встановлено недоведеність факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_5 без шлюбу у період з 1997 року по день смерті останнього.
Таким чином, за викладених обставин у рішенні суду у справі №196/495/21, яке залишено без змін постановою апеляційного суду і набрало законної сили, встановлено недоведеність факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу у період з 1997 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно охоплює період факту, який ОСОБА_3 просить встановити у цій справі, а саме факту її постійного проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю понад 5 років з 18 грудня 2009 року по день його смерті, т.б. по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 не являється спадкоємицею за законом після померлого ОСОБА_5 , а також не являється спадкоємицею за заповітом,відповідно спадкові права позивачки не порушені, зокрема, заповіт не порушує спадкові права або інтереси ОСОБА_3 .
Згідно чинного законодавства захисту судом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свобод чи інтересів фізичних осіб (ч.1 ст. 2 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦПК України).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю та визнання в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 права власності на спадкове майно не ґрунтуються на законі та є безпідставними. Тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_18 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на:
- квартиру, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- гараж, загальною площею 25,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;
- автомобіль марки Peugeot модель Partner номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., дата реєстрації 30.07.2013 року;
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка за первісним позовом: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_18 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідачка за первісним позовом: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_19 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідачка за первісним позовом: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_20 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, адреса місцезнаходження: с.Царичанка, вул. Залізнична, 15 Дніпровського району Дніпропетровської області, .

Повне рішення складено 11 грудня 2025 року.

Суддя Л.П. Бабічева