Дата документу 09.12.2025 Справа № 334/768/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/768/25 Головуючий у 1-й інстанції: Бредіхін Ю. Ю.
Провадження № 22-ц/807/1828/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кухаря С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Південно-східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про скасування акту, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Південно-східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про скасування акту.

В обґрунтування позову зазначила, що з 1979 року до 22 травня 2024 року ОСОБА_1 працювала на посаді медичної сестри кабінету функціональної діагностики Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9».

29 січня 2024 року близько 12-20 год, знаходячись на робочому місці і під час виконання службових обов`язків, в приміщенні лікарні ОСОБА_1 впала на мокрій підлозі і отримала травми (консолідований перелам правої плечової кістки). Була доставлена до травмпункту лікарні, а після направлена до стаціонару. При цьому документи про нещасний випадок на виробництві складені не були.

Натомість був складений акт форма НТ №1/24, про нещасний випадок невиробничого характеру, в якому вказано, що 29 січня 2024 року ОСОБА_1 в свій вихідний день впала на тротуарі.

Вважає, що в порушення норм законодавства відповідачем складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру, із посиланням на той факт, що 29 січня 2024 року ОСОБА_1 на роботі не знаходилась, оскільки була у відпустці без збереження заробітної плати строком на один день.

Позивач заперечує ці обставини, наполягає що перебувала на роботі, заява про відпустку надана відповідачем нею не підписувалась. В день отримання травми була присутня на інструктажі з охорони праці та пожежної безпеки, що проводився з працівниками Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради. ЇЇ присутність на роботі 29 січня 2024 року також можуть підтвердити чисельні свідки, в тому числі працівники Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради.

На підставі викладеного просила суд скасувати акт № 1/24 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 29 січня 2024 року, за формою НТ, затверджений 29 січня 2024 року в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2025 року позов задоволено.

Скасовано акт № 1/24 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 29 січня 2024 року за формою НТ, затверджений 29 січня 2024 року в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 29 січня 2024 року не знаходилась на роботі, оскільки нею подана заява про надання відпустки без збереження заробітної плати від 29 січня 2024 року, яка зареєстрована на підприємстві і погоджена відповідними керівниками, і наявність цієї заяви виключає знаходження її на роботі весь день 29 січня 2024 року, а також наявність наказу виданого на підставі заяви позивачки та факт того, що позивачка протабельована 29 січня 2024 року, як така, що 29 січня 2024 року, перебувала у відпустці без збереження заробітної плати повний день. З урахуванням того, що почеркознавча експертиза не проводилась, у суду відсутні підстави ставити під сумнів факт написання заяви. Посилання на нормативну базу виробничої травми, є безпідставним. Жоден свідок допитаний під час розгляду справи не зазначає, що йому відомі обставини отримання травми позивачкою, оскільки жоден свідок не був присутнім безпосередньо з позивачкою, під час отримання травми. Позивачка кожного разу, під час госпіталізації вказувала, що травма або отримана в побуті, або на вулиці, що корелюється з фактами викладеними в оскаржуваному акті. Форма Акту складена відповідно до порядку №270 і містить всі складові, які необхідні для проведення розслідування, наявні всі необхідні документи, та відсутня необхідність в додатковому часі на проведення розслідування. Не є порушенням складання акту в день настання нещасного випадку.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Макаренко В.М. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов про скасування акту № 1/24 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 29 січня 2024 року за формою НТ, затверджений 29 січня 2024 року виконуючим директора комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що Акт про нещасний випадок невиробничого характеру (Форма НТ) складений з порушенням форми Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001року № 270. Надані сторонами документи не сприяють встановленню всіх обставин настання нещасного випадку, містять багато протиріч та неточностей, що надає суду підстави критично ставитися до хронометру викладений подій. В акті не відображені покази свідків, зокрема, працівників лікарні, які у судовому засіданні стверджували, що позивач перебувала на робочому місці та виконувала свої посадові обов`язки. Отже, суд дійшов висновку щодо порушення, встановлених чинним законодавством вимог стосовно складення акту нещасного випадку та наявності підстав для його скасування.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1979 року до 22 травня 2024 року працювала на посаді медичної сестри кабінету функціональної діагностики Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, та 23 травня 2024 року звільнена за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за віком, що підтверджується копією Трудової книжки (а.с.18-19).

29 січня 2024 року нею отримано травму-консолідований перелам правої плечової кістки.

29 січня 2024 року Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради складено Акт № 1/24 про нещасний випадок невиробничого характеру, за формою НТ. Даним актом встановлено, що ОСОБА_1 , сестра медична КФД, 29 січня 2024 року приблизно об 11-00 год. в свій вихідний день вийшла із дому на вулицю у справах пішла тротуаром по вул. Ярославського права нога потрапила до ямки і вона впала на праву руку. Перехожі допомогли їй підвестися і вона пішла на зупинку. Біль не вщухала вона приїхала десь о 12-30 год. до травмпункту КНП «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради, де і була надана медична допомога. Після цього її підняли до травматичного ортопедичного відділення. Де був виданий лікарняний лист. Лікарняний лист з DS: Закритий перелом верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням. Розслідування проводила Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради, голова комісії: інженер з ОП Хрісанова Є., члени комісії: зав.відділ.КФД Карина ЛІ, представник профспілки: Коверда К.. Акт затверджений 29 січня 2024 року в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради Вєдєнєєв О.Є.. (а.с.5).

Відповідно до виписки із медичної картки №1799 відділення кістково-гнійної інфекції КНП «Міська лікарня №9» Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради, виписки із медичної картки хворого №1110 відділення травматології та ортопедії з ліжками нейрохірургії, полі травми та мікрохірургії кисті КНП «Міська лікарня №9» Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради щодо пацієнтки ОСОБА_1 , амнез захворювання: «зі слів хворої хворіє з 29.01.2024 року, 07:30 годині на вулиці спіткнувшись, впала з опорою на праву в/кінцівку. Самостійно звернулась до приймального відділення КНП «Міська лікарня» Запорізької міської ради……» (а.с.6,8).

Відповідно до виписки із медичної картки №1799 відділення фізичної реабілітації КНП «Міська лікарня №9» Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради, щодо пацієнтки ОСОБА_1 , амнез захворювання: «травму отримала 29.01.2024 року в побуті…..» (а.с.7).

Відповідно до Табелю обліку використання робочого часу за січень 2024 року, під записом порядковий номер 5 ОСОБА_1 медсестра, 29 січня 2024 року стоїть позначка «НА». Табель підписаний начальником відділу та головним бухгалтером (а.с.9 зворот,65).

Відповідно до заяви від 29 січня 2024 року, складеної від імені ОСОБА_1 , медична сестра відділення КФД, просить надати їй відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами з 29 січня 2024 року. Дана заява підписана завідувачем відділення Лі. КБ.., заступником медичного директора з лікувальної роботи Ольгою Гордієнко (а.с.65).

Відповідно до Наказу Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №9» Департамент охорони здоров`я Запорізької міської ради від 29 січня 2024 року №116/04-03 к/тр, «Про відпустку без збереження заробітної плати», виданий в.о. директора О. Вєдєнєєв, надано відпустку без збереження заробітної плати за угодою сторін (за сімейними обставинами), згідно ст.26 Закону України «Про відпустки» працівнику лікарні на підставі особової заяви, зокрема ОСОБА_1 сестра медична КФД 1 день 29.01.2024 року (а.с.10).

Відповідно до листа начальника Південно-Східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці Тригубенко В. від 04 грудня 2024 року №ПС/1/2080-ЗВ-24, на звернення ОСОБА_1 , повідомляє, що за результатами розгляду звернення останньої, враховуючи надані ОСОБА_1 та КНП «Міська лікарня №9» ЗМР підтверджуючи документи щодо обставин події, керуючись Порядком №337, що наразі обставини за яких нещасний випадок визнається Порядком №337 пов`язаний з виробництвом відсутній. Водночас звертає увагу, що нещасні випадки, не пов`язані з виконанням службових обов`язків, зокрема, і ті що сталися під час перебування в громадських місцях розслідуються згідно з Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 №270. Розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру не належить до повноважень Держпраці та її територіальних органів. Нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 не підлягає розслідуванню за Порядком №337, а отже правові підстави для видачі роботодавцю (КНП «Міська лікарня №9» ЗМР) припису за формою Н-9 у Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці відсутні (а.с.16-17).

Допитана у якості свідка ОСОБА_2 пояснила суду, що працювала разом із ОСОБА_1 у лікарні. 29.01.2024 року вона разом із ОСОБА_1 прийшла на роботу, при цьому у ОСОБА_1 був із собою «термасок» із їжею, що на переконання свідка свідчить про те, що ОСОБА_1 прийшла саме працювати.

Допитана у якості свідка ОСОБА_3 пояснила суду, що працює медсестрою у травматологічному пункті КНП «Міська лікарня№ 9» і 29.01.2024 року вона бачила, як ОСОБА_1 доставили до вказаного пункту, при цьому за словами свідка ОСОБА_1 привезли не зі сторони вулиці, а із «внутрішньої сторони», тобто ОСОБА_1 знаходилась всередині лікарні. Також свідок зазначила, що подія відбулась взимку, але ОСОБА_1 , коли її доставили до травмпункту була вдягнена у робочий халат та не мала верхнього одягу.

Допитані у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що ОСОБА_1 29.01.2024 року вранці (приблизно з 09:00 год до 10:00 год.) робила їм кардіограми, оскільки вона є медичною сестрою відповідного відділення. Свідки вказали, що часто проходять цю процедури через стан здоров`я, а тому добре пам`ятають саме ОСОБА_1 , яка також багато років працювала у цьому відділенні.

Допитана у якості свідка ОСОБА_6 пояснила суду, що особисто бачила ОСОБА_1 29.01.2024 року на робочому місці і бачила, як вона виконувала вказівки лікаря-кардіолога.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2025 року за клопотанням сторони позивача призначено у справі №334/768/25 судову почеркознавчу експертизу документів за спеціальністю 1.1 Дослідження почерку підписів. На вирішення поставлено питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на заяві про надання відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами від 29.01.2024 року в графі підпис навпроти дати 29.01.2024, ОСОБА_1 , чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Експертам надано матеріали справи, заява та зразки документів. Експертів попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 КК України (а.с.79-80).

23 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою в якій зазначила, що відмовляється від проведення експертизи її підпису, просить призначити судове засідання (а.с.86).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2025 року, прийнято відмову ОСОБА_1 від експертизи та поновлено провадження у справі (а.с.88).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Частинами першою, другою статті 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із статтею 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 22 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Таким чином, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а у разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві врегульована Порядком N 337.

Пунктом 12 Порядку N 337 визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія). Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Пунктом 33 Порядку N 337 передбачено, що комісія (спеціальна комісія) зобов`язана:

- провести засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), на якому розглянути інформацію про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), розподілити функції між членами комісії, провести зустріч з потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) та скласти протоколи засідання комісії згідно з додатком 4;

- обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8;

- вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу;- визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9;- визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;- визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);- з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);- визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом;- установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці;- розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці;- скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого;- розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною);- передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику підприємства (установи, організації) або органу, що утворив комісію (спеціальну комісію), для їх розгляду та затвердження;- дотримуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування та задокументовані в акті за формою Н-1.

Відповідно до пункту 52 Порядку N 337 обставинами, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, серед інших, є також:- перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час; - підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування працівника з цією метою по території підприємства (установи, організації) перед початком роботи та після її закінчення;- раптове погіршення стану здоров`я потерпілого, одержання травм або його смерть під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або у разі, коли потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку.

Пунктом 53 Порядку N 337 визначено, що нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються не пов`язаними з виробництвом у разі вчинення потерпілим кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; смерті працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.

Зазначені положення Порядку дають підстави дійти висновку, що до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії) по розслідуванню нещасного випадку належать повноваження з визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, і такий факт не може бути визнаний таким у судовому порядку. Саме комісія (спеціальна комісія) встановлює факт пов`язаності чи непов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Рішення комісії (спеціальної комісії) та відповідний акт можуть бути оскаржені до суду. У цьому випадку суд має встановити наявність або відсутність порушень при їх складанні, у тому числі й перевірити обґрунтованість визнання комісією нещасного випадку таким, що пов`язаний / не пов`язаний з виробництвом, і відповідно до цього ухвалити рішення.

Суд не уповноважений встановлювати або вважати доведеним факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі N 227/2301/21 (провадження N 14-37цс24), в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, сформульованого в постанові від 13 грудня 2023 року у справі N 459/1639/22 (провадження N 61-11890св23), про наявність у суду повноважень щодо визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний із виробництвом. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд не наділений такими повноваженнями, а може лише перевіряти правильність установлення такого факту іншими уповноваженими на те органами.

Пунктом 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270 (далі - Порядок № 270) під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов`язані з виконанням трудових обов`язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 270 розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час: 1) прямування на роботу чи з роботи пішки, на громадському, власному або іншому транспортному засобі, що не належить підприємству, установі або організації (далі - організації) і не використовувався в інтересах цієї організації; 2) переміщення повітряним, залізничним, морським, внутрішнім водним, автомобільним транспортом, в електротранспорті, метрополітені, на канатній дорозі, фунікулері та на інших видах транспортних засобів; 3) виконання громадських обов`язків (рятування людей, захист власності, правопорядку тощо, якщо це не входить до службових обов`язків); 4) виконання донорських функцій; 5) участі в громадських акціях (мітингах, демонстраціях, агітаційно-пропагандистській діяльності тощо); 6) участі у культурно-масових заходах, спортивних змаганнях; 7) проведення культурних, спортивних та оздоровчих заходів, не пов`язаних з навчально-виховним процесом у навчальних закладах; 8) використання газу у побуті; 9) вчинення протиправних дій проти особи, її майна; 10) користування або контакту із зброєю, боєприпасами та вибуховими матеріалами; 11) виконання робіт у домашньому господарстві, використання побутової техніки; 12) стихійного лиха; 13) перебування в громадських місцях, на об`єктах торгівлі та побутового обслуговування, у закладах лікувально-оздоровчого, культурно-освітнього та спортивно-розважального призначення, в інших організаціях, а також у рекреаційних зонах; 14) контакту з тваринами (у тому числі птахами, плазунами, комахами тощо) та рослинами (у тому числі грибами, водоростями тощо), що призвело до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих; 15) споживання (використання) нехарчової продукції.

Акт про нещасний випадок невиробничого характеру ( Форма НТ) є юридичним документом, який регулює випадки нещасних випадків, що виникають поза робочим місцем, тобто у сфері побутово-побічних обставин, таких як дорожньо-транспортні пригоди, травми під час відпочинку, вдома тощо.

Цей документ служить для фіксації обставин нещасного випадку та визначення його наслідків, зокрема виявлення та опису травм, збитків або інших негативних наслідків, що сталися з постраждалим. Акт Форми НТ важливий для визначення прав та обов`язків сторін у випадку нещасного випадку, а також для подальшого розгляду питань щодо компенсації шкоди, медичного обстеження, страхових виплат тощо.

З огляду на вищевикладене, основним моментом що підлягає з`ясуванню в межах даної справи (при визначенні правомірності/неправомірності Акту № 1/24 від 29.01.2024 року складеного за формою НТ) це встановлення часу, місця, та обставин настання нещасного випадку. Детальне з`ясування всіх обставин спеціальною комісією створеною роботодавцем є запорукою дотримання прав працівників. Визначення місця та часу події-нещасного випадку та обставини цього є ключовим для визначення за якою саме процедурою про нещасний випадок на виробництві чи невиробничу травму буде проводитись розслідування.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд першої інстанції, розглянув спір по суті та дійшов вірного висновку, що оскаржуваний акт складений з порушенням форми вказаної в Порядку № 270, а надані сторонами документи не сприяють встановленню всіх обставин настання нещасного випадку, містять багато протиріч та неточностей.

В позовній заяві позивачка стверджує, що отримала травму (впала) на робочому місті 29.01.2024 року приблизно о 12:20 год.

З медичних документів вбачається, що лікарями «зі слів» позивачки записано, що травма отримана останньою у її вихідний день 29.01.2024 року о 07:30 на вулиці. Акт від 29.01.2024 року складеному за формою НТ, де часом отримання травми зазначено 11-00 год. 29.01.2024 року. Згідно п 4 Порядку № 270 медичні документи підтверджують лише факт ушкодження здоров`я, час та обставини отримання травми вони не підтверджують.

Разом з цим у пункті 7 Акту, відповідно до Порядку № 270, має міститись «місце, де стався нещасний випадок», тобто пункт 7 який в оскаржуваному Акті зазначено як «населений пункт: Запоріжжя», заповнено невірно. В пункті 7 зазначають місце події. Не місто події, а місце події. У додатку 6 до Порядку № 270 є класифікатор місць події та зазначено коди відповідних місць. Визначення населеного пункту відсутнє як вид коду.

В пункті 8 оскаржуваного Акту № 1/24 зазначено: « АДРЕСА_1 ». В той час, як форма затверджена Порядком № 270 вимагає, щоб восьмим пунктом відображався «стислий виклад обставин нещасного випадку».

В якості події що призвела до нещасного випадку зазначено (п.10 Акту № 1/24): «інше». Перелік подій, які мають зазначатися в Акті, чітко визначено додатком номер 4 до Актів складених за формою НТ. Причина «інше» в ньому відсутня.

В якості причини нещасного випадку зазначено: «у зв`язку з непередбаченою випадковістю». Така причина відсутня у додатку номер 5, який містить Класифікатор причин нещасного випадку.

До того ж при викладенні подій у Акті обрана форма оповідання від першої особи. Міститься наступна текстова конструкція: «Я Пузанова Валентина …» і далі обставини описуються ніби нею особисто. Тобто, викладені не результати роботи комісії, що склала оскаржуваний Акт, а розповідь потерпілої при цьому її підпис на акті відсутній. Стислий опис подій нещасного випадку має здійснювати саме комісія за результатами проведення розслідування. Її підписи засвідчують результати перевірки, але всупереч чинному законодавству оскаржуваний Акт таких висновків комісії не містить.

При цьому суд першої інстанції також акцентував увагу на тому, що Порядком №270 не передбачено такого способу викладення інформації, як відображено в Акті (переказ подій зі слів потерпілого без засвідчення такого підписом самого потерпілого).

Слід звернути увагу на строки в які відповідач створив комісію та провів розслідування. Ці події та документи датуються однією датою 29.01.2024 року, хоча Порядком №270 чітко визначено, що робота такої комісії має тривати десять днів.

Цими самими датами датується заява про відпустку та наказ про надання відпустки.

Щоб написати 29.01.2024 заяву про відпустку потрібно було прийти на роботу. Тобто теоретично травма могла бути отримана і на робочому місті. Якщо вона о 07:30 год. заламала руку, яким чином було написано заяву про відпустку?

Проте, в оскаржуваному Акті жодна з наведених обставин не була оцінена та з`ясована. Так само, в Акті не відображені покази свідків, зокрема, працівників лікарні, які у судовому засіданні стверджували, що позивач перебувала на робочому місці 29 січня 2024 року та виконувала свої посадові обов`язки. Допитані у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що ОСОБА_1 29.01.2024 року вранці (приблизно з 09:00 год до 10:00 год.) робила їм кардіограми, оскільки вона є медичною сестрою відповідного відділення. Проте, зазначені обставини не були перевірені комісією, та чи дійсно вони мали місце 29.01.2024 року вранці (приблизно з 09:00 год до 10:00 год.).

ОСОБА_1 зазначила, що 29 січня 2024 року близько о 10.00 вона з іншими медичними сестрами збирались у старшої медичної сестри для підписання журналів з інструктажів з охорони праці та пожежної безпеки. Але згідно наданих відповідачем копії Журналу з реєстрації інструктажів з питань пожежної безпеки кабінету функціональної діагностики та Журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці кабінету функціональної диагностики, датою проведення відповідних інструктажів ОСОБА_1 зазначено 28 січня 2024 року (неділя). Разом з тим, згідно наданого відповідачем табелю обліку використання робочого часу за січень 2024 року, 28 січня 2024 року є не робочим днем. Крім того, згідно вказаного журналу, за хронологічним порядком інструктаж попереднього працівника і наступного працівника проведено 31 січня 2024 року.

Зазначені обставини комісією також не були перевірені в оскаржуваному акті оцінка їм не надана.

Весь акт складено без використання кодів зазначених у Порядку №270.

Позивачка в позовній заяві і в суді посилається на те, що заяву про надання відпустки 29 січня 2024 року вона не подавала. В цей день знаходилася на роботі. Відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 29 січня 2024 року не знаходилася на роботі, оскільки нею подана заява про надання відпустки без збереження заробітної плати від 29 січня 2024 року і наявність цієї заяви виключає знаходження її на роботі весь день 29 січня 2024 року.

Водночас, надана відповідачем суду заява має відмітку про те, що заява зареєстрована на підприємстві 29 січня 2024 року та підписана від імені позивачки саме 29 січня 2024 року, та в цей же день отримано візи погодження у завідувача відділення і заступника медичного директора з лікувальної роботи. Якщо за доводами відповідача ОСОБА_1 29 січня 2024 року взагалі не знаходилася на роботі, то яким чином позивачкою була подана заява про надання відпустки 29 січня 2024 року, і остання не вийшла на роботу, не знаючи чи буде підписаний наказ про відпустку.

Посилання відповідача на табель обліку робочого часу як незаперечний доказ незнаходження ОСОБА_1 на роботі 29 січня 2024 року є необгрунтованим, оскільки табель був складений після події з відображенням невірних даних і журналів інструктажів, що не дає підстав беззаперечно вважати, що нещасний випадок стався не на робочому місці.

З огляду на викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що Комісією детально не з`ясовані всі обставини щодо визначення місця, часу події-нещасного випадку та обставини цього, не надана належна оцінка поясненням ОСОБА_1 , що 29 січня 2024 року вона знаходилася на роботі, що травму отримала в результаті падіння на мокрій підлозі на території лікарні. Ці обставини відповідачем належними, достатніми та достовірними доказами не спростовані. Не надана належна оцінка показанням свідків, які підтверджували знаходження позивачки на роботі 29 січня 2024 року та виконання нею трудових обов`язків, що є ключовим для визначення за якою саме процедурою про нещасний випадок на виробництві чи невиробничу травму слід проводити розслідування. Оскільки без з`ясування та встановлення всіх обставин події, яка мала місце 29 січня 2024 року, свідчить про не дотримання прав позивачки. Отже, процедура складення відповідного акту нещасного випадку була порушена, тому наявності підстав для його скасування .

При цьому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що саме до виключної компетенції комісії (спеціальної комісії) по розслідуванню нещасного випадку належать повноваження щодо встановлення факту пов`язаності чи непов`язаності нещасного випадку з виробництвом. Рішення комісії (спеціальної комісії) та відповідний акт можуть бути оскаржені до суду.У цьому випадку суд має встановити наявність або відсутність порушень при їх складанні, у тому числі й перевірити обґрунтованість визнання комісією нещасного випадку таким, що пов`язаний/не пов`язаний з виробництвом, і відповідно до цього ухвалити рішення.

Доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість судового рішення не впливають, а в основному зводяться до переоцінки доказів у справі, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка обгрунтовано викладена в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 грудня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Кухар С.В.