Провадження № 2/947/5319/25
Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В. розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
За вказаними договорами Черонобрива отримала кредити, які у встановлений у договорах термін не повернула, тому просить стягнути з неї загальну заборгованість у сумі 114391,82 грн.
Також позивач зазначає, що він є правонаступником за вказаними угодами.
Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач відзиву на позов не надала, ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовом та додатками отримала через ЄСІТС.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 15.07.2021 між Чернобривою та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики №75622978 за яким остання отримала 4500 грн. під 1,99% на день на 20 днів.
Згідно з п. 2.1 розмір кредиту 4500 грн.
Відповідно п.2.2 Договору - Строк користування кредитом складає 20 днів.
Згідно з п. 2.3 встановлено розмір за користування кредитом 1,99% річних.
За Додатковою угодою №75622978 від 15.07.2021 тіло кредиту збільшено на 500 грн.
Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано та судом не здобуто. Доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на пролонгацію договору суду не надано.
Позивач є правонаступником за Договором №75622978.
Заборгованість відповідачки за Договором №75622978 становить 6990 грн., з яких тіло кредиту 5000 грн., проценти 1990 грн. (5000х1.99%х20).
Також, 20.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та Чернобривою укладено кредитний Договір №100706952, за яким остання отримала кредит 7900 грн. під 1,99% на день на 15 днів (до 20.07.2021).
Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано та судом не здобуто. Доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на пролонгацію договору суду не надано.
Позивач є правонаступником за Договором №100706952.
Заборгованість відповідачки за Договором №100706952 становить 8408,12 грн., з яких тіло кредиту 6115 грн., проценти 2293,12 грн. (6115х2.5%х15).
Також, на підставі ст.625ч.2 ЦК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 3% річних 11,50 грн. та інфляційні витрати 80 грн.
Крім цього 29.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та Чернобривою укладено кредитний Договір №4225249, за яким остання отримала кредит 6000 грн. під 1,25% на день на 30 днів (до 29.07.2021).
Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано та судом не здобуто. Доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на пролонгацію договору суду не надано.
Позивач є правонаступником за Договором №4225249.
Заборгованість відповідачки за Договором №4225249 становить 7375,50 грн., з яких тіло кредиту 5364 грн., проценти 2011,50 грн. (5364х1.25%х30).
Доказів неотримання грошових коштів відповідачем не надано та судом не здобуто. Доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на пролонгацію договору суду не надано.
Зобов`язання щодо повернення суми кредиту та процентів відповідачем не виконані.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно абз.1 ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч.1 ст.638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно зі ст.1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.
Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та підстав, вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаними договорами:
-№75622978 - 6990 грн., з яких тіло кредиту 5000 грн., проценти 1990 грн. (5000х1.99%х20) + 3% річних 11,50 грн., інфляційні витрати 80 грн ;
-№100706952 - 8408,12 грн., з яких тіло кредиту 6115 грн., проценти 2293,12 грн. (6115х2.5%х15);
-№4225249 - 7375,50 грн., з яких тіло кредиту 5364 грн., проценти 2011,50 грн. (5364х1.25%х30);
Відповідно до положень ст.1048 ЦК України, позивач має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування коштами у межах погодженого сторонами строку дії Кредитного договору. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Щодо умов договору про стягнення з відповідача комісій за Договорами №4225249, №100706952 суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за управління кредиту.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вказаних кредитних договорів, то положення щодо встановлення комісії за управління та обслуговування кредитом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
На підставі викладеного, суд вважає можливим позов задовольнити частково (22,19%).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 537,53 грн. судового збору пропорційно задоволеним вимогам.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ст.133ч.3 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137ч.1 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Однак суду не надано доказів того, що правову допомогу по цій справі надавав адвокат, у справі відсутні як свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю так і ордер або довіреність адвоката, а тому підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, як то передбачено ст.137 ЦПК України, не має.
Однак суду не надано доказів того, що правову допомогу по цій справі надавав адвокат, у справі відсутні як свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю так і ордер або довіреність адвоката, а тому підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, як то передбачено ст.137 ЦПК України, не має.
На підставі викладеного, керуючись статтями 254, 256, 267, 525, 526, 610-612, 549, 625, 638, 1046-1049 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні позову в іншій частині та стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Я. В. Бескровний