Справа № 686/4651/24
Провадження № 2/686/407/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Козак О.В.,

при секретарі - Сташевській А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6 . Її дівоче прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », у зв`язку із укладенням шлюбу з ОСОБА_9 .

Після смерті батька відкрилась спадщина, зокрема, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Як їй попередньо відомо, даний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був саме батько ОСОБА_6 .

Вона, як спадкоємець за законом першої черги, після смерті батька прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, доглядала за господарством, обробляла земельну ділянку та користувалась речами померлого. Факт прийняття спадщини підтверджується довідкою № 403 від 22.12.2023, яка видана старостою Пасічнянського округу Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. Заяв про відмову від спадщини нотаріусу не подавала.

За попередньо відомою їй інформацією за життя батько заповітів не складав.

Наприкінці минулого року (орієнтовно у листопаді - грудні) їй в ході однієї із розмов з рідною сестрою ОСОБА_10 щодо оформлення прав на батьківську спадщину, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 (в якому вона на даний час проживає разом зі своєю сім`єю), остання їй повідомила, що вже вона все вирішила, та заперечила її права на спадщину.

За таких обставин, вона в січні 2023 р. вирішила звернутись в нотаріальну контору щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

У відповідь на її звернення Перша Хмельницька державна нотаріальна контора своїм листом від 07.02.2024 за вих. № 207/02-14 повідомила її, що згідно відомостей Хмельницького обласного державного нотаріального архіву після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 540/2002. Також у вказаному листі зазначається про те, що видати їй свідоцтво про право на спадщину на майно померлого не має можливості у зв`язку з тим, що нею не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує належність нерухомого та/або рухомого майна померлому ОСОБА_6 , а також те, що відповідно до архівних відомостей Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.08.2002 р. за реєстровим № 3-1541, на житловий будинок АДРЕСА_1 , іншому спадкоємцю - дочці ОСОБА_4 .

Однак, вона вважає недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане нотаріусом її рідній сестрі (Відповідачці) як спадкоємиці першої черги за законом, та таким, що порушує її права, адже унеможливлює реалізацію її прав, як спадкоємця першої черги спадкування (доньки померлого), на оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті батька.

Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Аналогічні положення закріплені нині діючим ЦК України, зокрема статтями 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, виходячи із даних положень ЦК УРСР 1963 року та ЦК України вона, як донька спадкодавця, незалежно від оформлення своїх прав (отримання свідоцтва) має право поряд з відповідачкою на спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно розмір її частки у спадковому майні становить 1/2 частку.

19.09.2024 року позивач подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки як вона зазначила їй не було відомо хто із спадкоємців звертався в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини та про відмову від її прийняття. Враховуючи, що інша донька ОСОБА_11 та дружина померлого ОСОБА_5 подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь відповідачки, розмір частки останньої у спадковому майні становить , та відповідно її частка у спадщині складає .

З врахуванням вищевикладеного, заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , яке видане Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_4 до майна померлого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 27.08.2002 р., за реєстровим № 3-1541, та скасувати реєстрацію права власності, проведену на підставі вказаного свідоцтва; визнати за ною, ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті її батька, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2025 року притягнуто ОСОБА_9 в якості третьої особи з самостійними вимогами, який заявляє вимоги на предмет спору. Прийнято позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на житловий будинок та продовжено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року, у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_12 , повторним автоматизованим розподілом судової справи, справу прийнято до провадження суддею Козак О.В.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності, залишено без розгляду за заявою позивача - третьої особи.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач та її представни позовні вимоги підтримали з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Позивач суду пояснила, що вона прийняла спадщину після смерті батька, разом з своєю сім`єю проживала та проживає в будинку по АДРЕСА_1 , все там роблять, облагороджують територію. Спір у них виник в кінці 2023 року, коли вона запитала у сестри за хату, яка їй повідомила, що все переоформила. Після чого вона звернулась до нотаріуса, від якого дізналась, що було видано свідоцтво на спадщину.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки позов необґрунтований, спірний будинок батько побудував разом із старшою донькою ОСОБА_4 .. Позивач на час початку будівництва була неповнолітньою і жила в с.Гречана Старосинявського району, а коли виросла, то теж переїхала в м.Хмельницький. Батько бажав щоб будинок було залишено старшій доньці, яка фактично разом з ним його побудувала. На сьогодні позивач зареєстрована в будинку, користується ним, конфліктів між ними не було. Як не було у позивача і перешкод у реєстрації свого права на майно. Також представник відповідача просила застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона являється матір`ю обох сторін. Підтверджує той факт, що вона написала заяву про відмову від своєї частки в спадщині, яка належала їй після смерті чоловіка, на користь старшої доньки ОСОБА_4 .. Вона заперечує проти задоволення позову повністю, просить залишити свідоцтво про право на спадщину видане на ім`я ОСОБА_13 , розгляд справи проводити за її відсутності.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_6 , і після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про права власності на житловий будинок від 29.01.1990р., житловий будинко з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 .

17.05.2002 року ОСОБА_4 подала в Першу Хмельницьку державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 .

20.05.2002 року ОСОБА_5 подала в Першу Хмельницьку державну нотаріальну контору заяву про відмову від належної їй долі спадкового майна, що залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_6 , на користь своєї доньки ОСОБА_4

ОСОБА_11 також 22.02.2002 року подала в Першу Хмельницьку державну нотаріальну контору заяву про відмову від належної їй долі спадкового майна, що залишилось після смерті батька ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_4

27.08.2002р. державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 3-1541, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_4 . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будинок видане 29.01.1990р.

23.01.2024р. ОСОБА_1 подала до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори заяву в якій повідомила, що спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 вона прийняла фактично, оскільки проживала з померлим за однією адресою та фактично вступила у володіння та користування спадковим майном, що підтверджується довідкою Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. Вона є спадкоємцем майна померлого батька, у зв`язку з чим просить повідомити про можливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину на майно померлогою.

Перша Хмельницька державна нотаріальна контора листом вих.№ 207/02-14 від 07.02.2024 року повідомила ОСОБА_1 на її звернення, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справі за № 540/2002. Видати їй свідоцтво про право на спадщину на майно померлого немає можливості, у зв`язку з тим, що нею не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує належність нерухомого та/або рухомого майна померлому ОСОБА_6 .. Також було повідомлено, що відповідно до архівних відомостей: Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.08.2002 р. за реєстровим № 3-1541, на житловий будинок АДРЕСА_1 , іншому спадкоємцю: дочці ОСОБА_4 ..

Крім наведеного, судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: 15.10.1979р. ОСОБА_6 , знятий з реєстрації 26.11.2001р.; 25.03.1999р. ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 .

Згідно довідки Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №403 від 22.12.2023р., після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично в управління спадковим майном вступила ОСОБА_1 , яка доглядала за господарством, обробляла земельну ділянку та користувалась речами померлого.

Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи та копією спадкової справи заведеної до майна померлого ОСОБА_6 №540/2002.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вони всі жили в с.Гречана Старосинявського району. Згодом батько переїхав в м.Хмельницький, пішов працювати в колгосп і йому дали земельну ділянку. Він почав будуватись разом з старшою донькою, яка вже працювала. Потім приїхала середня сестра, поступила та поїхала в м.Одесса, а коли приїхала, то вже була побудована хата і врем`янка. Всі жили разом. Батько поїхав в село і хотів щоб переписали все на старшу доньку ОСОБА_16 . Після смерті батька ОСОБА_16 оформила на себе будинок. При цьому ОСОБА_17 знала, що ОСОБА_16 оформила все на себе.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що ОСОБА_19 разом з чоловіком постійно приїзджала в село, де допомагали, все робили. Після смерті ОСОБА_20 , його дружина жила в селі сама, діти приїзджали всі допомагали, а ОСОБА_4 почала проживати з матір`ю.

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що була дружна сім`я, дед ОСОБА_22 помер, і після його смерті залишилась жити його дружина, а діти приїзджали допомагали. ОСОБА_17 їй після смерті батька показувала, що забрала інструменти батька.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що ОСОБА_6 жив в селі Гречана і в м.Хмельницькому. Коли був вже пенсійного віку , то жив в с.Гречана з дружиною десь 3-4 роки до смерті. Всі діти приїзджали, робили на городі, по господарству, робили всі.

За приписами ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року (далі - ЦК України 2003 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась у період чинності ЦК УРСР і строк прийняття спадщини закінчився у період дії вказаного кодексу, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР.

За змістом ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 560 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Аналогічні положення містять ст. ст. 1217, 1223, 1258, 1266, 1276 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 561 ЦК Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що зі спливом шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємець, діючи розумно, обачливо і добросовісно, має отримати свідоцтво про право на спадщину.

Обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно встановлено і у статті 1297 ЦК України.

Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено. Водночас, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, не має можливості розпоряджатися таким майном, оскільки у нього немає правовстановлюючого документа на спадкування нерухомого майна.

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина перша статті 1301 ЦК України).

У ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/3211/20 (провадження № 61-9916сво21) зроблено висновок про те, що об`єднана палата наголошує на тому, що початок перебігу позовної давності за позовами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину пов`язується з тим моментом, коли спадкоємець дізнався або за усіма об`єктивними обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права. У визначенні початкового моменту позовної давності суд повинен виходити з таких критеріїв оцінки поведінки позивача, як добросовісність, розумність та справедливість, закріплених у статті 3 ЦК України, що відповідним чином висуває до кожного учасника цивільних відносин вимоги до обрання поведінки, яка має відповідати поведінці умовного доброго господаря та дбайливого власника. Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів

За приписами статей 71, 85 ЦК УРСР 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Порядок обчислення строків позовної давності та інших строків, встановлених цим Кодексом, визначається статтями 86 і 87 Цивільного процесуального кодексу Української РСР (далі - ЦПК 1963 року).

Відповідно до статті 76 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За приписами частини першої статті 80 ЦК УРСР 1963 року закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК), який набрав чинності 01 січня 2004 року, передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , оспорюване свідоцтво про право на спадщину було видано 27.08.2002 року, отже строк пред`явлення позову про визнання його недійсним закінчився 27.08.2005 року (тобто не сплив до 01 січня 2004 року - дня набрання чинності ЦК України).

У зв`язку з наведеним, у даному випадку щодо строків позовної давності слід застосовувати норми Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини п`ята-шоста статті 267 ЦК України).

У частині першій статті 261 ЦК України передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

Насамперед, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є об`єктивні обставини - самий факт порушення права, а із встановленням моменту порушення права позивача підлягають встановленню суб`єктивні обставини - момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення.

Самий факт видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності в порядку спадкування на спадкове майно, право на яке має інший спадкоємець, підтверджує порушення прав та інтересів цього спадкоємця, саме тому перебіг позовної давності потрібно пов`язувати із фактом видачі свідоцтва про право на спадщину другому із спадкоємців, а у разі якщо спадкоємець, права та інтереси якого порушені видачею такого свідоцтва, доведе, що про існування такого свідоцтва, яким порушуються його права, йому стало відомо пізніше, то перебіг позовної давності варто пов`язувати саме з таким моментом.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що після смерті батька ОСОБА_16 (відповідач) оформила на себе будинок, при цьому ОСОБА_17 (позивач) знала про це.

З досліджених в судовому засіданні доказів судом також встановлено, що позивачу було відомо про смерть батька, вона зареєстрована та проживає тривалий час в будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , користується комунальними послугами за вказаною адресою. Відповідно користуючись спірним майном, спілкуючись з матір`ю та допомагаючи останній по господарсту, за усіма об`єктивними обставинами позивач повина була та могла дізнатися про порушення свого права, а саме те, що зазначений вище будинок на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину належнить відповідачу ОСОБА_4 .

Враховуючи, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину було видане відповідачу в серпні 2002 року, поважність причин такого тривалого пропуску позовної давності позивач не довела.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, в т.ч. і на спростування показів свідка ОСОБА_11 , позивач суду не надала.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування є похідними від вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, тому їхнє задоволення залежить від вирішення питання про недійсність свідоцтва (основної вимоги).

А отже, оскільки вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, задоволенню не підлягають з підстав пропуску строку позовної давності, то слід відмовити і у задоволенні позовної вимоги про визнання права на 1/4 частину житлового будинку.

Враховуючи наведене вище, дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 76, 80, 524-527, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 16, 256, 257, 260, 261, 1301 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Треті особи: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора (, адреса: 29001 м. Хмельницький вул. Проскурівська, 33); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Дата складання повного тексту рішення суду - 08.12.2025 року.

Суддя: