Справа №296/4572/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26.05.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0125/980/1674921/21, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку. Згідно з умовами вказаного договору, позивач взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок, відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. У заяві-анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» указаний погоджений з позичальником розмір процентної ставки, що становить 5% в місяць. На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю, відповідачем використано кредит в загальному розмірі 39 000 грн. Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі та станом на дату складання позовної заяви заборгованість за картковим рахунком за договором №0125/980/1674921 від 26.05.2021 становить: заборгованість по тілу 32 884,95 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Пилипюк Л.М. від 01.05.2025 року цивільну справу №296/4572/25 передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 28.05.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що 27.06.2024 року нею була виявлена несанкціонована операція з банківською карткою на суму 40 623 грн., у зв`язку з чим вона звернулась із заявою до правоохоронних органів та у подальшому до філії позивача в м. Житомирі. Кримінальне провадження №0000941 було відкрито за ознаками шахрайських дій відповідно до ст. 190 КК України. Попри відкриття кримінального провадження та звернення до банку, АТ «ОТП Банк» не вжив належних заходів для захисту прав як клієнта: не було проведено належного розслідування обставин несанкціонованих списань; позивач проігнорував факт відкритої кримінальної справи; не було призупинено спірні транзакції та не відновлено списані кошти (а.с. 64).

У відповіді на відзив, пойменованій як заява від 08.09.2025, представник позивача - АТ «ОТП Банк» не погодився із викладеними ОСОБА_1 у відзиві обставинами та звернув увагу суду на те, що реєстрація заяви в ЄРДР свідчить лише про її формальне внесення, а не про встановлення факту злочину. Жодного процесуального рішення в межах кримінального провадження, яке підтверджувало б відсутність зобов`язань за кредитним договором, відповідач не надала. Факт того, що в провадженні відділу поліції Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР №0000941 за ч. 1 ст. 190 КК України від 06.07.2024 за фактом заволодіння кредитними коштами шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_1 не спростовують доводів позовної заяви, оскільки факт заволодіння третіми особами коштами, які були отримані відповідачем за договором кредиту, не впливає на обсяг взаємних прав та обов`язків сторін кредитного договору. Відповідач безвідповідально віднеслася до своїх прав та обов`язків для збереження своїх персональних даних, платіжної картки, що в подальшому призвело до втрати коштів. Сам по собі факт визнання відповідача потерпілою в рамках кримінального провадження не може свідчити про встановлення будь-яких фактів. Дія договору на даний час не припинена, що дає підстави банку правомірно згідно до умов договору та вимог закону нараховувати відсотки у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також списувати кошти з рахунку клієнта у рахунок погашення заборгованості. Додатково представник позивача зауважив, що після звернень відповідача, банк діяв у межах своєї компетенції надавав відповіді, здійснював перевірку наведених фактів та надавав необхідні роз`яснення. Разом з тим, сам факт того, що ОСОБА_1 могла стати жертвою шахрайських дій третіх осіб, жодним чином не скасовує та не припиняє її обов`язків за укладеним кредитним договором (а.с. 72-75).

Представник позивача Акціонерного товариства «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що не брала ніяких кредитів у банку, це були шахрайські дії, отримувала лише заробітну плату. В 2021 році не укладала з банком жодних кредитних договорів. Одразу в той же день, коли виявила відсутність коштів, звернулася до правоохоронних органів, потім і в банк, який ніяк не відреагував. З мобільного застосунку дізналась, що на її кошти був взятий в кредит мобільний телефон. Не пам`ятає чи підписувала анкету-заяву від 26.05.2021, можливо щось підписувала на роботі за отримання картки на заробітну плату. Тоді і підписала всі папери. З виписки по особовому рахунку виявилось, що на рахунок ОСОБА_2 було переведено 11 000 грн. 27.06.2024 року, потім ще 4 200 грн.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.05.2021 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ «ОТП Банк», у зв`язку з чим заповнила та підписала Заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії (а.с. 10) та Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0125/980/1674921/21 (а.с. 5-8).

Даний кредитний договір є змішаним, містить в собі елементи різних договорів, клієнту надавалося декілька різних видів послуг: кредитування, видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та (корпоративних), оформлення ощадного банківського вкладу тощо.

Зі змісту копії Заяви фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії убачається, що відповідачка виявила бажання встановити кредитну лінію на указаний нею картковий рахунок та погодилась з будь-яким розміром кредитної лінії, встановленої банком.

Відповідно до копії Заяви-Анкети про надання банківських послуг №0125/980/1674921/21 від 26.05.2021 року ОСОБА_1 просила відкрити на своє ім`я поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб типу MC Gold PayPass, валюта рахунку гривня, № рахунку IBAN НОМЕР_1 . На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Строк дії кредитної лінії 12 календарних місяців з правом продовження.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого АТ «ОТП Банк», станом на 20.02.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором від 26.05.2021 року у розмірі 32 884,95 грн. (а.с. 15-17).

Згідно з випискою з особового рахунку АТ «ОТП Банк» від 03 липня 2024 року по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , відбулося використання 27 червня 2024 року кредитної лінії на суми 4 200 грн., 11 000 грн. та 24 499 грн., з яких 4 200 грн. та 11 000 грн. надійшли на рахунок ОСОБА_2 , а 24 499 грн. були використані для оплати товарів/послуг ТОВ «ДНК Рітейл» (а.с. 66).

06 липня 2024 року на підставі заяви ОСОБА_1 , що надійшла 05.07.2024 до підрозділу дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, було внесено відомості до ЄРДР за №0000941 за фактом виявлення відповідачем ОСОБА_1 після звернення до працівників АТ «ОТП Банк» відкриття невідомими особами на платіжну картку відповідачки кредиту на суму 24 499,90 грн. із попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 65).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей, а також визначення загального порядку здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури встановлено Законом України «Про платіжні послуги».

Користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації (частина двадцята статті 38 Закону України «Про платіжні послуги»).

Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164 (тут і далі Положення, у редакції, чинній на дату проведення оспорюваних операцій), користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до пункту 141 Положення емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 146 Положення).

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16 (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності (див. постанову Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 489/1649/17).

З огляду на викладене, у такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставою вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18) (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Із урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про не доведення позивачем вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою/рахунком, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, фактично невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлювалась особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості.

Додатково судом звернуто увагу на ту обставину, що з моменту підписання анкети-заяви та заяви на встановлення кредитної лінії 26 травня 2021 року і до моменту першого зняття невстановленою особою грошових коштів 27 червня 2024 року з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , остання кредитною лінією не користувалася, що повністю підтверджується доданим до позову звітом-рахунком за період з 26.05.2021 по 20.02.2025 (а.с. 18-30). Відповідачка належним чином повідомила банк та правоохоронні органи про зняття грошових коштів з її карткового рахунку невідомою особою, а банком не доведено, що вказані дії відбулись внаслідок дій чи бездіяльності саме ОСОБА_1 . Проаналізувавши викладене, суд пристає на заперечення відповідача та вважає за необхідне відмовити банку у задоволенні його позовних вимог.

Подібні правові висновки неодноразово викладались у постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 210/1242/18 (провадження № 61-1556 св 20).

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «ОТП Банк», адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 43, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя