Номер провадження 2/719/295/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді Вербіцької М. В.,

з участю секретарки судового засідання Чорної В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі судових засідань Новодністровського міського суду Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», в інтересах якого діє представник Пархомчук Сергій Валерійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

20.10.2025до Новодністровського міського суду Чернівецької області від Вінницького міського суду Вінницької області у порядку передачі справи з одного суду до іншого, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, визначеному ст. 31 ЦПК України, надійшла справа № 127/23050/25.

23 липня 2025 позивач ТОВ «ФК АЙКОНС», в інтересах якого діє представник Пархомчук С. В., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.02.2020 ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір (акцептування оферти) про надання фінансового кредиту № /486274, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав від ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» кредит у розмірі 2 000,00 грн строком на 30 днів за стандартною процентною ставкою 1,9 % у день.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № /486274 від 11.02.2020, станом на 28.03.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 6 826,60 грн, з яких: 2 000, грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 4 826,60 грн - прострочена заборгованість за відсотками.

20.08.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-20/08/2021 відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» відступило до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників у тому числі право вимоги за кредитним договором № /486274 від 11.02.2020 укладеним з відповідачем.

25.08.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-25/08/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № /486274 від 11.02.2020 укладеним з відповідачем до ТОВ «ФК АЙКОНС», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 6 826,60 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн сплаченого судового збору та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.10.2025 позовна заява була залишена без руху та визначений десятиденний строк для усунення їх недоліків.

Після виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

26.11.2025 до суду надійшла заява від позивача про стягнення з відповідача у т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн, до якої він долучив докази на підтвердження її надання.

Позивач та його представник у судові засідання не з`являлися, у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК АЙКОНС», позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, проте належним чином був повідомлений про місце, час та дату судових засідань, зокрема, шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України (двічі).

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі.

У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права.

Суд установив, що 11.02.2020 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» електронний кредитний договір (шляхом акцептування оферти) про надання фінансового кредиту № /486274, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 2 000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 11.03.2020 (п. 1.2. договору). У договорі сторони також погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування, відповідно до п. 1.3. договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 693,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,9 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. А також згідно з п. 1.4. договору для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, протягом 3 днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів у цей час здійснюється за ставкою 0,01 % на добу. З 4 дня користування кредитом процентна ставка для такого клієнта нараховується відповідно до п. 1.3. договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки 4731-21ХХ-ХХХХ-9591 (розділ 7 договору), вказаної клієнтом (п. 1.5. договору).

До договору № /486274 від 11.02.2020 додаються додатки: додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № /486274 (графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту), також позивачем наданий суду розрахунок заборгованості (із заявою про усунення недоліків) Усі вказані документи підписані відповідачем електронним шляхом введенням одноразового ідентифікатора R95172.

Кредитний договір був підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача R95172 (для підписання та укладання договору був відправлений код з смс на фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 ).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Суд з`ясував, що позичальник підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), з якими він попередньо уважно ознайомився, та приймає умови кредитного договору. Указана обставина підтверджується довідкою про ідентифікацію (а. с. 12). Договір був підписаний відповідачем електронним шляхом - одноразовим ідентифікатором R95172.

Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між сторонами кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідною довідкою про переказ грошових коштів на картку позичальника.

Отже, суд уважає встановленою та доведеною належними доказами обставину укладення кредитного договору між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 з дотриманням вимог законодавства щодо укладення договорів в електронній формі та погодження його умов сторонами.

11.02.2020 у день укладення кредитного договору ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» перерахувало грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн на банківський рахунок відповідача. Указана обставина підтверджується копією інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн», у якій вказано: номер операції - 28140-59125-22388; номер замовлення - 3451585; сума операції - 2 000,00; валюта операції - UAН; статус операції - SUCCESS; тип операції - А2С; дата проведення операції - 11.02.2020 7:25:14; номер платіжної картки - НОМЕР_2 ; емітент платіжної картки - PRIVAT BANK; ідентифікатор банківської транзакції - 24; ідентифікатор еквайра - ; код авторизації емітента - 847091; опис операції - order_description; сайт торговця - EUROGROSHI.COM.UA (а. с. 50).

Суд мав змогу ідентифікувати, що банківська карта з номером НОМЕР_3 належить відповідачу, позаяк вказаний вище рахунок також зазначався позивачем у розділі 7. кредитного договору № /486274 від 11.02.2020.

Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи щодо стягнення з нього грошових коштів за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору, заяв по суті справи, інших клопотань, доказів на підтвердження протилежних обставин не подавав, проти позову не заперечував.

Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 6 826,60 грн, у зв`язку із порушенням зобов`язання за кредитним договором № /486274 від 11.02.2020.

Позаяк ОСОБА_1 та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» уклали електронний кредитний договір про надання фінансового кредиту № /486274 від 11.02.2020, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 2 000,00 грн строком на 30 днів, строк виконання зобов`язань відповідача настав 11.03.2020. Отже, суд резюмує, що у позивача виникло право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд погоджується з аргументами позивача, виходячи з таких норм права, які підлягають застосуванню.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

У той же час суд наголошує, що денна процентна ставка, визначена у договорі у розмірі 1 %, відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Щодо розрахунку заборгованості за відсотками, яка сукупно складає 4 826,60 гривень слід зауважити, що суд шляхом проведення арифметичних розрахунків дійшов висновку, що сума, яку просить стягнути позивач з відповідача як заборгованість за відсотками є підставною та справедливою.

Зокрема:

У період з 11.02.2020 до 13.02.2020 (3 дні) процентна ставка за користування кредитними коштами за один день становила 0,01 % - 0,60 грн (п. 1.4. договору).

3 дні ? 0,2 = 0,6 грн.

У період з 14.11.2020 до 11.03.2020 (27 днів) процентна ставка за користування кредитними коштами за один день становила 1,9 % - 38,00 грн (п. 1.3. договору).

27 днів ? 38 = 1 026,00 грн.

Позивач не вказував у договорі чітку кількість днів за якою будуть нараховуватися відсотки, проте відповідно до п. 2.3. нарахування відсотків здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Так, починаючи з 12.03.2020 до 19.06.2020 (100 днів) процентна ставка за користування кредитними коштами за один день становила 1,9 % - 38,00 грн.

100 днів ? 38 = 3 800,00 грн.

Отже, сукупно розмір заборгованості за відсотками складає 4 826,60 грн (0,60 + 1026 + 3 800 = 4 826,60).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_1 11.02.2020 уклав електронний договір про надання фінансового кредиту № /486274, за умовами якого отримав кредитні кошти у сумі 2 000,00 грн строком на 30 днів, строк виконання зобов`язань настав 11.03.2020. Відповідно до алгоритму нарахування відсотків та пролонгації кредитного договору, наданого позивачем у заяві про усунення недоліків як розрахунок заборгованості, суд вбачає, що відповідач не сплачував протягом строку, на який надавався кредит, жодних платежів як для покриття основної суми кредиту, так і для покриття відсотків за користування ним.

Однак, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні первісному кредитору - ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП», ні позивачу - ТОВ «ФК АЙКОНС» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором про надання фінансового кредиту № /486274 від 11.02.2020, де заборгованість за тілом кредиту складає 2 000,00 грн та за процентами - 4 826,60 грн.

Щодо належності права вимоги позивачу суд зважає на таке.

20.08.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» був укладений договір факторингу № 1-20/08/21, у п. 1.1. якого визначено, що на умовах встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦКУ, фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) та п. 1.3. фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від клієнта за цим договором.

Фактором у даному договорі виступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП».

У п. 6.2.1. договору факторингу вказано, що за цим договором клієнт передає, а фактор приймає права вимоги у розмірі портфеля заборгованості та п. 6.2.3., що права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2., а саме: фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана у п. 7.1. цього договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок, протягом 10 днів з дати підписання сторонами цього договору.

Відповідно до п. 8.1.2. факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі (додаток № 4), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін та п. 8.2.2. за фактом передачі реєстру боржників сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток № 2).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-20/08/2021 право вимоги до ОСОБА_1 також було переуступлене (а. с. 11).

Позивач надав низку доказів на підтвердження укладення договору факторингу № 1-20/08/2021 від 20.08.2021 та належного передання права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА». Це, зокрема, договір факторингу № 1-20/08/2021 від 20.08.2021 та витяг з реєстру боржників щодо відповідача та його боргу, платіжна інструкція про проведення оплати ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» як фактором на користь ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» за договором. Отже, факт передання права вимоги до ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» суд уважає також доведеним.

25.08.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» був укладений договір факторингу № 1-25/08/21, у п. 1.1. якого визначено, що у порядку та на умовах встановлених цим договором, кредитор відступає за плату новому кредиторові належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), у порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому проваджені та усіх судових спорах, пов`язаному з правом вимоги.

Фактором у даному договорі виступив позивач.

У п. 4.1. зазначено, що у дату відступлення прав вимоги за кредитним договором згідно умов договору, кредитор передає, а новий кредитор зобов`язаний прийняти документи, про що складається акт приймання-передачі. Приймання-передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 1.2. у дату підписання цього договору відступлення прав вимоги кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за кредитним договором. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідклично та без можливості зворотного відступлення (викупу). З дати підписання договору відступлення права вимоги новий кредитор вправі самостійно розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд без згоди кредитора. Кредитор зберігає права та обов`язки, визначені кредитним договором, щодо правового режиму збереження та розкриття інформації за зазначеними договорами. Новий кредитор зобов`язується забезпечити дотримання тих самих умов збереження та розкриття інформації, які були визначені кредитним договором та договором забезпечення для кредитора. У випадку наступного відступлення права вимоги договори про відступлення права вимоги також повинні містити зобов`язання нового(их) кредитора(ів) щодо забезпечення дотримання тих самих умов збереження та розкриття інформації, які були визначені кредитним договором для кредитора.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-25/08/2021 право вимоги до ОСОБА_1 також було переуступлене (а. с. 10).

Позивач надав низку доказів на підтвердження укладення договору факторингу № 1-25/08/2021 від 25.08.2021 та належного передання права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП». Це, зокрема, договір факторингу № 1-25/08/2021 від 25.08.2021 та витяг з реєстру боржників щодо відповідача та його боргу. Отже, факт передання права вимоги до ОСОБА_1 до ТОВ «ФК АЙКОНС» суд уважає також доведеним.

31.03.2025 ТОВ «ФК АЙКОНС» направило відповідачу вимогу вих. № б н про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомило про відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором та про необхідність погашення заборгованості у сумі 6 826,60 грн. (а. с. 8)

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» сукупно заборгованості 6 826,60 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідачки; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з позовними вимогами ціна позову у справі становить 6 826,60 грн. Позовні вимоги задоволено повністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

За ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 № 757/29103/20-ц виснувано, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

На підтвердження укладення договору про надання правової допомоги позивач надав копію такого договору № 16/06/2025 від 16.06.2025, сторонами якого є ТОВ «ФК АЙКОНС» та адвокат Пархомчук Сергій Валерійович. Крім того, позивачем надано акт про отримання правової допомоги, відповідно до якого Пархомчук С. В. надав позивачеві професійних послуг сукупно на 10 500,00 грн, у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та платіжну інструкцію № 12033 від 21.11.2025 про переказ коштів Пархомчуку С. В. від ТОВ «ФК АЙКОНС» за надання правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 16.06.2025.

Суд наголошує, що відповідач не заперечував стягнення судових витрат з нього на користь позивача, у т. ч. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, не оспорював їх розмір тощо.

Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути: 10 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає: 2 422,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 614, 629, 1046, 1048-1050 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», в інтересах якого діє представник Пархомчук Сергій Валерійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором № /486274 від 11.02.2020 у розмірі 6826,60 грн (шести тисяч восьмисот двадцяти шести гривень 60 коп.), з яких - 2 000,00 (дві тисячі гривень 00 коп.) - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4 826,60,00 (чотири тисячі вісімсот двадцять шість гривень 60 коп.) - прострочена заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (двох тисяч чотирьохсот двадцяти двох гривень 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн (десяти тисяч п`ятисот гривень 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Новодністровським міським судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03.12.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», , адреса місцезнаходження: вул. Саперне Поле, буд. 12, інше, нежитлове приміщення 1008, м. Київ, 01042.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя: Мар`яна ВЕРБІЦЬКА