Справа № 454/3489/24 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/3244/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідача ОСОБА_1 31 500 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували на те, що 21 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 1242-8092, на умовах якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 6 300, 00 грн. Відповідачка своєчасно не повернула грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконала належним чином свої зобов`язання за даним договором. Внаслідок порушення останньою умов договору виникла вищезазначена заборгованість, яку просили стягнути.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1242-8092 від 21.07.2023 в розмірі 12 600, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 968, 96 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції оскаржило товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», подавши у вересні 2025 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги заявник покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Зазначає, що частково відмовляючи в задоволені стягнення процентів за кредитним договором, суд першої інстанції зазначив, що заявлений до стягнення розмір боргу суперечить засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, є несправедливим розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, позивач вважає висновки суду не вірними.

Так, 21 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://credos.com.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1242-8092 (надалі Договір та/або Кредитний Договір).

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 6 300,00 грн; строк кредитування - 300 днів; - базовий період - 14 днів; знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

Підписавши кредитний договір відповідачка погодилася із запропонованими умовами кредитування, зокрема і щодо відповідальності за не виконання умов кредитного договору.

Звертає увагу на те, що базовий період строк протягом якого боржник (Позичальник) бажає сплачувати саме проценти за користування кредитом (в даному випадку 14 днів), позичальник сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування строк на який видаються грошові кошти, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів до 15.05.2024). В свою чергу, згідно наданої разом з позовною заявою Довідкою про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 15.05.2024 (що є розрахунком заборгованості) ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснювало лише нарахування по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.10. та 10.1. кредитного договору) в строк договору (згідно п. 4.12. Договору), що погоджений між сторонами.

Зауважує, що відповідно до вищезазначеного розрахунку вбачається, що позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору.

Крім того, необхідно звернути увагу, що Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладання договору (п. 6.9. Договору).

Проте, ОСОБА_1 правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалася та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Отже, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.

Наголошує на тому, що відповідач взяла на себе зобов`язання та не виконала їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними.

Вважає, що позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.10. та 10.1. Договору) протягом строку договору (згідно п. 4.12. Договору), що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості (що міститься у матеріалах справи).

Проценти за користування кредитом визначено відповідно до статтей 1048, 1054, 10561 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні пункту 5 частини третьої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону частково.

Оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» оскаржує рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року лише в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення процентів за кредитним договором, судове рішення в частині стягнення тіла кредиту, колегією суддів не переглядається.

Судом встановлено, що 21 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайт (https://credos.com.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1242-8092 (надалі Договір та/або Кредитний Договір).

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 6 300,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, позивач звернувся в суд із вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 31 500 грн, яка складається із 6 300 грн прострочена заборгованість за кредитом та 25 200 грн 00 коп. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Матеріалами справи та судом першої інстанції безспірно встановлено, що право позивача порушене невиконанням зобов`язання з повернення кредиту відповідачем, а тому таке підлягає судовому захисту. Доведеною є обставина отримання ОСОБА_1 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, і взяті на себе зобов`язання остання не виконала, а саме, у передбачені договором строки кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

Тому, справедливим, на думку колегії суддів, буде стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за процентами в повному обсязі у зв`язку із порушенням виконання умов кредитного договору, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626 , 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України ).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 4.12 Кредитного договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Надання додаткових грошових коштів Позичальнику у рахунок Кредиту на підставі Додаткової угоди не змінює Строк кредитування. Дата повернення (виплати) Кредиту 15.05.2024 року. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування. У будь-якому випадку Договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Продовження Строку кредитування або строку дії Договору в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається.

Згідно п. 4.7. Кредитного договору - Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована.

Відповідно до п. 4.10. та п.10.1. Кредитного договору - нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3, 00 % (три цiлих нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою).

Знижена процентна ставка становить 2, 50 % (дві цiлих п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору.

Пунктом 1.1. Кредитного договору передбачено, що Базовий період сплати відсотків (далі Базовий період) проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у розділі 4 цього Договору і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця.

У п. 4.8. зазначено, що Базовий період складає 14 (чотирнадцять цілих, нуль сотих ) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору.

Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат Позичальника за Кредитом Кредитодавець рекомендує Позичальнику здійснити повне погашення Кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування згідно наступного розрахунку: дата видачі кредиту 21.07.2023 р.

Останній календарний день першого Базового періоду 03.08.2023 р. Сума Кредиту 6 300, 00 грн. Нараховані проценти за користування Кредитом 2 205, 00 грн. Разом до сплати 8 505, 00 грн.

Отже, базовий період строк протягом якого боржник (Позичальник) бажає сплачувати саме проценти за користування кредитом (в даному випадку 14 днів), який він сам обирає при заповнення заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування строк на який видаються грошові кошти, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів до 15.05.2024 року).

Із наданої разом з позовною заявою Довідки про укладений договір, убачається, що надана фінансова послуга, а саме, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 15.05.2024 (що є розрахунком заборгованості) ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснювало лише нарахування по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.10. та 10.1. кредитного договору) в строк договору (згідно п. 4.12. Договору), що погоджений між сторонами. За цією довідкою заборгованість відповідачки станом на 15.05.2024 складає 62 559, 00 грн, з яких 6 300, 00 грн. основний борг та 56 259, 00 грн заборгованість за відсотками. Тобто, відповідно до цієї довідки заборгованість, обрахована за погодженими умовами договору є більшою, ніж пред`явлені позовні вимоги.

В той же час колегія суддів звертає увагу, що розмір нарахованих відсотків часково суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених до цього Закону згідно із Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX).

Відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом № 3498-IX, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.

Положення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто до 20 серпня 2024 року включно, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).

Тобто, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1 %, починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто з 21 серпня 2024 року.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3498-IX дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Тлумачення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», доповненого згідно зі Законом №3498-IX, з урахуванням принципу розумності, зокрема мети необхідності прийняття цих змін, у поєднанні із застосуванням положень частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» свідчить про те, що протягом тимчасового перехідного періоду, тривалістю 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2, 5 % (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів - 1, 5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно), незважаючи на розмір денної процентної ставки, визначений на дату укладення договору про споживчий кредит, якщо така дата є після набрання чинності Законом № 3498-IX.

У постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року в справі №381/1647/21 (провадження № 61-2539св22) також зазначено, що: «Суд апеляційної інстанції, дослідивши наданий банком розрахунок, вважав, що він є неповним, необґрунтованим, оскільки такий охоплює лише проміжок часу з 11 червня 2020 року по 01 квітня 2021 року, а тому вказаний розрахунок не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі. Однак суд апеляційної інстанції, у межах наданих йому ЦПК України повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем. При цьому незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові у повному обсязі, оскільки суди ставили під сумнів розрахунок лише в частині періоду нарахування заборгованості. Суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву».

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року в справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22).

Враховуючи наведене, колегія суддів, здійснивши самостійно розрахунок заборгованості за процентами, вважає, що сума процентів за користування кредитом у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 (перших 120 днів) обрахована позивачем у розмірі 3 % в день, що складає 189, 00 грн в день, в той час як мала бути обрахована - 2, 5 % в день, що складає 157, 50 грн в день. У період з 22.04.2024 по 15.05.2024 (наступні 24 дні) сума процентів за користування кредитом обрахована у розміру 3 % в день, що складає 189, 00 грн, в той час як мала бути обрахована - 1, 5 % в день, що складає 94, 50 грн в день.

Таким чином, загальна заборгованість за процентами складає не 56 259, 00 грн, як вказано у довідці розрахунку, а 50 211, 00 грн.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо невірного обрахунку стягуваних позивачем процентів знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду.

В той же час, позивачем пред`явлено позов про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 25 200, 00 грн, що майже вдвічі менше відсотків, нарахованих згідно з умовами кредитного договору з врахуванням вище вказаних змін до Закону України «Про споживче кредитування». Виходячи з наведеного та принципу диспозитивності, колегія суддів доходить висновку, що така неправильність у розрахунках не впливає на розмір заборгованості за процентами, який пред`явлений до стягнення, оскільки такий є значно меншим від нарахованого за умовами договору з врахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування».

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вищезазначеного розрахунку позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору.

З наведеного слідує, що позивачем дотримано вимоги, зокрема, статтей 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу.

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладання договору.

Відповідно до п. 6.9. Договору позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу Кредитодавця.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 скористалась правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах.

Отже, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статті 627 ЦК України.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у зв`язку із тим, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, відтак таку слід задовольнити, рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом слід скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог. У зв`зку з цим викласти абзац другий резолютивної частини рішення в новій редакції,. В частині задоволення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Згідно зі частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги - задоволення такої, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід змінити, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим абзац третій резолютивної частини рішення слід викласти в новій редакції. Та, відповідно, підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року, в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відсотків за користування кредитом у сумі 25 200, 00 грн.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити.

У зв`язку з цим викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в новій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1242-8092 від 21.07.2023 в розмірі 31 500, 00 грн (тридцять одна тисяча п`ятосот гривень 00 копійок), яка складається із: 6 300, 00 грн (шість тисяч триста гривень 00 копійок) прострочена заборгованість за кредитом та 25 200, 00 грн (двадцять п`ять тисяч двісті гривень 00 копійок) прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2 422, 40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 3 633, 60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок) сплаченого позивачем судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич