ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження:22-ц/819/1178/25
Єдиний унікальний номер справи:766/2306/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Радченка С.В.,

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Реви Світлани Леонідівни на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, в складі судді Булах Є.М., від 14 серпня 2025 року, повний текст рішення складено 14 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, про визначення способу участі батька у вихованні дітей.

Позов мотивований тим, що з 03 вересня 2011 року він перебував у зареєстровану шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року.

У шлюбі народилися діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом із матір`ю.

Про участь позивача у вихованні дітей сторони намагалися домовитись у добровільному порядку, однак відповідач з самого початку намагалася чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми.

На теперішній час діти разом із матір`ю проживають у Чеській Республіці за програмою надання допомоги громадянам України, що були вимушені виїхати з країни внаслідок повномасштабного вторгнення військ рф на територію України.

Після виїзду за межі України, відповідач повністю позбавила позивача можливості приймати участь у вихованні дітей, забороняє спілкуватися засобами зв`язку та приховує місце їх мешкання.

Вказуючи на те, що за умови воєнного стану в Україні, донькам в цілях їх безпеки дійсно краще перебувати за межами країни, а також на те, що він як працівник поліції має право виїжджати у відпустку за кордон, остаточно просив суд визначити спосіб та порядок спілкування з доньками: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-систематичні побачення кожного тижня, який позивач буде знаходитися у країні проживання/перебування дітей, після закінчення занять у навчальному закладі, який відвідують діти, в четвер до 10:00 години неділі, за місцем проживання/перебування позивача у країні проживання дітей за попереднім повідомленням такого місця проживання/перебування матері, без присутності матері;

-спільний відпочинок: перша половина червня 15 днів, друга половина липня 15 днів, перша половина серпня 15 днів, а також протягом другої половини осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 10:00 години першого дня вказаного періоду до 20:00 години останнього дня вказаного періоду, без присутності матері;

-спілкування без обмежень із позивачем за допомогою комунікаційних мереж(у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку через технічні засоби: планшети, телефони, якими позивач забезпечив дітей за номерами: Вотусь Маргарита - НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; Вотусь Майя - + 42 072 251 16 18; Вотусь Марта - + 42 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з доньками: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

-спільний відпочинок: один місяць літніх канікул та один тиждень зимових канікул діти проводять з батьком за місцем перебування/проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця);

-необмежене спілкування батька з доньками, з обов`язковим урахуванням їх бажання, за допомогою комунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку.

У задоволені в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами існують протиріччя щодо визначення порядку участі батька у вихованні спільних доньок та спілкуванні з ними, який батькам не вдалося вирішити у позасудовому порядку, хоча ця обставина і не визнається стороною відповідача, однак в ході розгляду справи не спростовується належними та допустимими доказами.

Однією із причин цього є те, що після повномасштабного вторгнення рф в Україну та запровадження воєнного стану, малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом із матір`ю виїхали до Чеської Республіки, де отримали тимчасовий захист і проживають на час ухвалення рішення.

Обставини справи свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні з дітьми, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток доньок, що діти не бажають спілкуватися з батьком, а їх психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися.

Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні їх відповідачка не має, хоч доньки і проживають з нею. Більш того, тривала відсутність контакту (як особистого так і опосередкованого) між батьком та доньками може призвести до повної утрати психоемоційного зв`язку між ними, що не свідчить про забезпечення їх якнайкращих інтересів в частині можливості рівного і вільного спілкування з кожним із батьків.

При цьому, існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з доньками, а також сприяє відчуженню батька у їх житті, що ускладняється проживанням у різних країнах.

Тимчасовий виїзд дітей за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дітьми, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітніх дітей з батьком.

Факт проживання батьків у різних країнах не має обмежувати право дітей на регулярні особисті стосунки та на прямі контакти з ними. При тому, позивач, як особа, яка ініціювала спір у справі та запропонувала графік особистих зустрічей з доньками, має розуміти необхідність вжиття саме ним заходів для особистих побачень з дітьми.

Визначаючи способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з доньками суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем спосіб участі у вихованні і спілкуванні з дітьми у вигляді систематичних побачень є неконкретизованим та таким, що не враховує графік життя, розпорядку дня, навчання, відпочинку та інших обставин життя дітей, а тому не свідчить про урахування та забезпечення їх якнайкращих інтересів.

Враховувавши вік дітей, графік шкільних занять та можливих активностей (гуртки, курси та ін.), відсутність сталого і наперед визначеного графіку канікул та їх мінливий перебіг, суд вважав недоцільним прив`язуватися до календарного місяця при визначенні графіку зустрічей батька з доньками.

Також суд вважав, що визначення конкретних засобів зв`язку позивача з доньками у разі їх зміни може утруднити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду у відповідній частині.

Визначаючи графік особистих побачень та спільного відпочинку позивача з доньками суд першої інстанції посилався на відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права батька на прямі контакти з дітьми та врахував дотримання якнайкращих інтересів дітей.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

09 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку та дослідження доказів, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими , невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволені позовної вимоги щодо визначення йому способу та порядку спілкування з доньками, а саме систематичні побачення кожного тижня, який позивач буде знаходитися у країні проживання/перебування дітей, після закінчення занять у навчальному закладі, який відвідують діти, в четвер до 10:00 години неділі, за місцем проживання/перебування позивача у країні проживання дітей за попереднім повідомленням такого місця проживання/перебування матері, без присутності матері скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольни позовні вимоги в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення судом фактично визначена йому можливість відпочинку/побачень з дітьми лише один місяць влітку та один тиждень взимку із значними перервами у понад півроку та не надано можливості систематичних побачень протягом року. Визначений судом графік відпочинку/побачень з дітьми перешкоджатиме підтриманню нормального психоемоційного зв`язку між ним та дітьми, нормальному духовному і моральному розвитку дітей, його постійній участі у їх вихованні та піклуванні.

19 вересня 2025 року адвокат Рева С.Л., діючи від імені ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій, посилаючись на його необґрунтованість, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким визначити спосіб участі батька у вихованні дітей наступним способом:

Дистанційне спілкування:

-з неповнолітньою ОСОБА_8 дистанційне спілкування з обов`язковим урахуванням її бажання за допомогою комунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку, згідно із навчального графіку та участі у позашкільних гуртках - у вівторок та четвер з 18:00 по 19:00 години;

-з неповнолітньою ОСОБА_9 дистанційне спілкування з обов`язковим урахуванням її бажання за допомогою комунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку, згідно із навчального графіку та участі у позашкільних гуртках - у середу та п`ятницю з 19:00 по 20:00 годину;

-з неповнолітньою ОСОБА_10 дистанційне спілкування з обов`язковим урахуванням її бажання за допомогою комунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку, згідно із навчального графіку та участі у позашкільних гуртках - у вівторок та четвер з 19:00 по 20:00 годину;

Канікулярний період:

-2 тижні літніх канікул та 3 дні зимових канікул діти проводять з батьком за місцем перебування/проживання дітей за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця, за бажанням дітей у присутності матері.

У разі повернення дітей з матір`ю в Україну способи участі батька у вихованні дітей та встановлення графіку побачень зберігається з урахуванням навчального графіку кожної дитини.

Зобов`язати позивача забезпечити кожну дитину необхідними технічними засобами (гаджетами) для дистанційного спілкування, а також щомісячно сплачувати витрати на мобільний зв`язок та інтернет.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не з`ясовано думку дітей, в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування, на території якого зареєстровані діти, відсутні довідки про навчання, графік навчання дітей, не з`ясований їх стан здоров`я.

Суду неодноразово повідомлялось, що при наявності агресивної поведінки позивача під час відвідування дітей в Чеській Республіці, останні не бажають зустрічатися з батьком без присутності матері.

Судом не з`ясовано чи є відповідні гаджети для зв`язку у дітей, хто саме має їх придбати та сплачувати за інтернет зв`язок, з огляду на наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з 2022 року, які стягнуті на користь відповідачки рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2025 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив у задоволені апеляційної скарги представника ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 03 вересня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Сторони є батьками: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_11 і ОСОБА_12 зареєстровано за адресою реєстрації батька ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю, ОСОБА_13 .

У зв`язку із повномасштабним вторгненням росії в Україну та запровадженням воєнного стану, ОСОБА_2 разом з дочками виїхала до Чеської Республіки, де проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Діти навчаються: неповнолітня ОСОБА_3 у середньоосвітній господарській та лісницькій школі у м. Фрідланд (підтвердили під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції сторони та опитана неповнолітня ОСОБА_3 ); малолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у початковій школі м. Яблонець-над-Нисою, що підтверджується листом директора початкової школи м. Яблонець-над-Нисою, від 11 листопада 2025 року та визнано сторонами.

Крім того, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , відповідно до довідки, виданої 06 листопада 2025 року Херсонським ліцеєм №27 ХОР, є ученицями 4-В класу Херсонського ліцею №27 ХОР. Освітній процес у ліцеї здійснюється дистанційно в онлайн-режимі у ІІ зміну з 14.00 до 17.00 години, оскільки діти відвідують шкоду в Чехії.

Зі змісту листа директора початкової школи м. Яблонець-над-Нисою, від 11 листопада 2025 року, наданого на запит ОСОБА_2 , вбачається, що у період навчального року 2025/2026 роки встановлені канікули: різдвяні (зимові) з 22 грудня 2025 року по 02 січня 2026 року (всього 12 днів) та основні (літні) з 1 липня 2026 року по 31 серпня 2026 року (2 місяці). Період канікул у школах визначається Законом №561/2004 Збірки законів Чеської Республіки «Про дошкільну, початкову, середню, вищу професійну та іншу освіту».

Сторони визнали, що у школі де навчається Вотусь Маргарита різдвяні (зимові) та основні (літні) канікули визначені аналогічно із початковою школою м. Яблонець-над-Нисою.

За результатами звернення щодо перевірки стану дітей, які перебувають за межами країни, вжиття заходів для забезпечення спілкування дітей з батьком, повернення останніх на територію України після закінчення військового стану виконавчим комітетом Корабельної районної у м. Херсоні ради листом від 17 січня 2024 року позивачу повідомлено, що на службу у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради не покладено функцію перевірки стану утримання дітей та їх родин на території Чеської Республіки та роз`яснено йому право звернення до Посольства України в Чеській Республіці за територіальністю з метою перевірки стану дітей, отримання інформації щодо медичного обслуговування та умов поживання дітей.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частинами першою-другою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, Судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом встановлено, що між сторонами справи - батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , 2010 року народження, малолітніми ОСОБА_11 , 2016 року народження та ОСОБА_12 2016 року народження, існує спір щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, який батькам не вдалося вирішити у позасудовому порядку.

Діти зареєстровані у м. Херсоні, проте після повномасштабного вторгнення росії в Україну та запровадження воєнного стану, разом із матір`ю виїхали до Чеської Республіки, де отримали тимчасовий захист і проживають на час розгляду даної справи.

ОСОБА_1 , який проживає окремо від дітей, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з доньками та участь у їх вихованні.

Суд першої інстанції, дослідив та оцінив надані сторонами докази, встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визначення в судовому порядку способів участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно врахував рівність прав батьків щодо виховання та спілкування з доньками, а також відсутність об`єктивних відомостей, які б підтверджувати факт негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дітей.

Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що тимчасовий виїзд дітей за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком.

Разом з тим, відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині визначення способу та порядку спілкування з доньками у спосіб встановлення систематичних побачень суд першої інстанції послався на неконкретизованість вказаних позовних вимог.

Колегія суддів із зазначеним висновком суду погодитися не може, оскільки суд не позбавлений можливості в межах заявлених позовних вимог, на підстави встановлених обставин справи визначити конкретний спосіб участі батька у виховані дітей з врахуванням найкращих інтересів дітей. Визначення способу та порядку особистого спілкування позивача з доньками лише два рази на рік (під час спільного відпочинку в період літніх та зимових канікул) може призвести до послаблення родинних зв`язків та емоційного контакту між батьком та дочками, що не відповідає інтересам дітей.

Як вбачається з матеріалів справи позивач має можливість, у тому числі і в період встановлення воєнного стану в Україні, періодично виїжджати за кордон для особистого спілкування з дітьми, а тому колегія суддів вважає, що визначення його участі у вихованні дітей у спосіб встановлення систематичних побачень буде сприятиме налагодженню емоційного контакту між батьком та дочками, який був послаблений внаслідок тривалої відсутності такого спілкування та підтриманню родинних зв`язків між ними.

Проте запропонований позивачем варіант визначення його участі у вихованні дітей у спосіб встановлення систематичних побачень кожного тижня, який позивач буде знаходитися у країні проживання/перебування дітей не визначає конкретний час можливих побачень, оскільки залежить лише від волі позивача та може призвести до порушень прав та інтересів як дітей так і їх матері, відповідачки у справі.

У зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне встановити систематичні побачення позивача з доньками кожного четвертого тижня місяця з 17.00 години п`ятниці до 10.00 години неділі за місцем проживання/перебування позивача у країні проживання дітей за попереднім повідомленням такого місця проживання/перебування матері, без присутності матері.

Визначаючи час побачень колегія суддів враховує інтереси дітей, а також графік їх розпорядку дня та навчання. Будь-які відомості які б свідчили про неможливість визначення побачень між батьком і дітьми кожного четвертого тижня місяця з 17.00 години п`ятниці до 10.00 години неділі, матеріали справи не містять. Також судом не встановлено жодних обставин, які б потребували проведення таких побачень в присутності матері, оскільки об`єктивні відомості, які б підтверджувати факт негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дітей судом не встановлені.

Визначений судом спільний відпочинок позивача з дітьми протягом одного місяця літніх канікул та одного тижня зимових канікул за місцем перебування/проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця) в цілому враховує інтереси дітей та рівність прав батьків щодо виховання та спілкування з дочками, визначаючи рівні проміжки часу літніх та зимових канікул. Проте поза увагою суду залишилось, що період канікул у школах Чеської Республіки, де на час вирішення спору проживають та навчаються діти, визначається Законом №561/2004 Збірки законів Чеської Республіки «Про дошкільну, початкову, середню, вищу професійну та іншу освіту» («Закон про освіту»). Види та тривалості та дат шкільних канікул регулюються Декретом №16/2005 Збірки законів Чеської Республіки «Про організацію навчального року» відповідно до яких у 2025/2026 навчальному році у початкові школі м. Яблонець-над-Нисою, в якій навчаються Вотусь Майя та Вотусь Марта встановлені канікули: різдвяні (зимові) з 22 грудня 2025 року по 02 січня 2026 року (всього 12 днів) та основні (літні) з 1 липня 2026 року по 31 серпня 2026 року (2 місяці). Аналогічна тривалість канікул встановлена і у школі в якій навчається ОСОБА_3 . А отже визначення спільного відпочинку у період зимових (різдвяних) канікул більше половини від їх загального часу (12 днів) порушує рівність прав відповідача щодо виховання та спілкування з дочками в період зимових канікул. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що спільний відпочинок дочок з батьком у період зимових канікул має становити шість днів, половину від їх загального часу.

Запропоновай відповідачем в апеляційній скарзі сумісний відпочинок позивача з дочками протягом 2 тижнів літніх канікул та 3 днів зимових канікул за місцем перебування/проживання дітей за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця, за бажанням дітей у присутності матері, не відповідає принципу рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, та може призвести до послаблення емоційного зв`язку між батьком та дітьми, оскільки тривале обмеження спілкування між ними може призвести до відсутності у дітей особистої прихильності до батька, що не буде відповідати якнайкращим інтересам дітей. А враховуючи існуючі між сторонами неприязні стосунки спільний відпочинок дітей з батьком з обов`язковою присутністю матері може призвести до негативного впливу на дітей через можливі сварки батьків. При цьому матеріали справи не містять жодних відомостей які б свідчили про можливість негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток доньок, що діти не бажають спілкуватися з батьком, а їх психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися.

Опитана під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Вотусь Маргарита проти побачень та сумісного відпочинку з батьком не заперечувала, вказавши що з батьком у неї нормальні стосунки. При цьому заперечення щодо тривалості літнього відпочинку, яке було висловлено неї після підказки матері, ОСОБА_2 , будь-яким чином пояснити не змогла. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що озвучена думка неповнолітньої ОСОБА_3 щодо тривалості літнього відпочинку визначеного судом, сформована під впливом матері, з якою вона постійно проживає, та не може бути єдиною підставою для зменшення визначеного судом періоду спільного відпочинку.

Доводи апеляційної скарги не містять обставин та доказів, які б давали б підстави для висновку, що визначений судом першої інстанції час спільного відпочинку батька з дітьми не відповідає якнайкращим інтересам останніх.

Також не спростовують висновків суду першої інстанції заперечення апеляційної скарги представника відповідача, адвоката Реви С.Л., щодо встановлення необмеженого спілкування батька з доньками, з обов`язковим урахуванням їх бажання, за допомогою комунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії, відео зв`язку тощо) та будь-яких інших засобів зв`язку.

Оскільки військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування позивач з дітьми, які вимушено опинилися за межами України, обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дітей, мінімізувати психологічний тиск на них пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в їх інтересах.

Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (постанови Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23). Оскільки відповідачем жодних доказів щодо неможливості необмеженого спілкування позивача з дітьми за допомогою комунікаційних мереж не надано, а вільне спілкування батька з дітьми, за їх бажанням, створить підстави для налагодження комунікацію між ними та буде сприяти укріпленню родинних зв`язків і емоційного контакту дітей з батьком, підстави для скасування чи зміни в цій частині рішення суду відсутні.

Запропоноване в апеляційній скарзі відповідачем дистанційне спілкування батька з кожною дитиною окремо - один час два рази на тиждень, із визначенням конкретного часу, обмежує право дітей на вільне та рівне право спілкування з кожним з батьків.

Розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дітей можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дітей, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача, адвоката Реви С.Л., щодо відсутності висновку органу опіки та піклування, на території якого зареєстровані діти, колегія суддів відхиляє

Передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у певних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. Неможливість надати органом опіки та піклування висновку в таких справах, зокрема, у зв`язку з перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо, не означає неможливості розгляду та вирішення спору судом. Протилежний підхід є рівнозначним відмові в доступі до правосуддя, що суперечить положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі №523/19706/19.

З огляду на те, що письмовий висновок органу опіки та піклування у цій справі отримати неможливо у зв`язку із перебуванням дітей за межами країни, а також із перебуванням м. Херсона, де діти зареєстровані, у зоні активних бойових дій, відсутність такого висновку не може перешкоджати розгляду та вирішенню судом цього спору.

Також апеляційна скарга представника відповідача не містить посилання на будь-які обставини та докази, що графік навчання дітей або їх стан здоров`я унеможливлює визначення способу та порядку прийняття батьком участі у вихованні дітей у спосіб визначений судом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, а також скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1, 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 376 ЦПК України).Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 376 ЦПК України).

З огляду на надану оцінку висновків суду першої інстанції апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Реви Світлани Леонідівни слід задовольнити частково. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 серпня 2025 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про визначення способу та порядку спілкування з доньками у спосіб встановлення систематичних побачень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково, встановивши систематичні побачення ОСОБА_1 з дочками кожного четвертого тижня місяця з 17.00 години п`ятниці до 10.00 години неділі за місцем проживання/перебування позивача у країні проживання дітей за попереднім повідомленням такого місця проживання/перебування матері, без присутності матері. Це ж рішення в частині визначення способу та порядку спілкування з доньками, а саме спільного відпочинку в період зимових канікул змінити, визначивши, що діти в період зимових канікул проводять з батьком 6 днів. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Реви Світлани Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 серпня 2025 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про визначення способу та порядку спілкування з доньками у спосіб встановлення систематичних побачень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково, встановивши систематичні побачення ОСОБА_1 з дочками: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного четвертого тижня місяця з 17.00 години п`ятниці до 10.00 години неділі за місцем проживання/перебування позивача у країні проживання дітей за попереднім повідомленням такого місця проживання/перебування матері, без присутності матері.

Це ж рішення в частині визначення способу та порядку спілкування з доньками, а саме спільного відпочинку в період зимових канікул змінити, визначивши, що діти в період зимових канікул проводять з батьком 6 днів.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: В. О. Бездрабко

С. В. Радченко