УХВАЛА

11 грудня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Ковальова І.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірної бездіяльності, зобов`язання вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірної бездіяльності, зобов`язання вчинення дій.

Вказана скарга подана та підписана представником скаржниці адвокатом Хмарою М.В.

У своїй скарзі представник скаржниці просить суд визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, адреса 33028, м.Рівне, вул.Замкова, 22а) щодо невжиття заходів зі скасування арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 накладеного постановою державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження б/н від 24.02.2011 року, реєстраційний номер обтяження №11197786 від 23.05.2011 року; зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, адреса 33028, м.Рівне, вул.Замкова, 22а) у відповідності до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений постановою державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження б/н від 24.02.2011 року, реєстраційний номер обтяження №11197786 від 23.05.2011 року та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У скарзі представник скаржниці зазначила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком її довірительки ОСОБА_1 . Після смерті батька скаржниця звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зокрема частки квартири АДРЕСА_1 . Однак, постановою Рівненської державної нотаріальної контори №900/02-31 від 29 травня 2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_2 у зв`язку із наявністю арешту, накладеного на усе нерухоме майно спадкодавця. Як їй стало відомо, арешт накладено згідно постанови державного виконавця №б/н від 24 лютого 2011 року. Згідно відповіді Відділу ДВС у місті Рівному ЗМУ МЮ матеріали виконавчих проваджень, які були завершені до 2020 року знищені у зв`язку із закінченням строку їх зберігання, тому скаржниці у знятті арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 відмовлено. Таким чином, існує необхідність зняти арешт з нерухомого майна, оскільки жодних відомостей у ЄДРВП щодо даного виконавчого провадження немає. Тобто, виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 є уже закінченим.

Ознайомившись із матеріалами скарги суд прийшов до наступного висновку.

Як зазначено у листі Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.10.2025 №250680, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на майно боржника ОСОБА_2 накладено арешт реєстраційний номер обтяження 11197786, який накладений згідно постанови б/н від 24.02.2011 виданої Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

З долученої до скарги кс.копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданої Воскодавською сільською радою Гощанського району Рівненської області вбачєаться, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис №03.

Згідно довідки за підписом державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області В. Гордійчук від 16 вересня 2025 року №1627/02-14 вбачається, що відповідно до матеріалів спадкової справи №234/2019, заведеної щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 1958 року народження, місце проживання якого було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , спадкоємцем за законом є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20), у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 157/298/19 (провадження № 61-20261св19.

Як було встановлено з долучених до скарги письмових доказів, скаржник не є боржником у виконавчому провадженні, тому з цих підстав у прийнятті скарги слід відмовити та роз`яснити право скаржниці на звернення до суду в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,260,353,447 ЦПК України, законом України «Про виконавче провадження»,

у х в а л и в:

Повернути ОСОБА_1 скаргу про визнання неправомірної бездіяльності, зобов`язання вчинення дій, заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції без розгляду.

Роз`яснити скаржниці право звернення до суду з позовною заявою в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов