РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/8909/25

Провадження № 22-ц/4815/1326/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Громадська організація "Агенція журналістських

розслідувань "Четверта влада"

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 року (ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г., повний текст рішення суду складено 28 липня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації "Агенція журналістських розслідувань "Четверта влада" про захист честі, гідності і ділової репутації, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в Рівненський міський суд Рівненської області із позовом до Громадської організації "Агенція журналістських розслідувань "Четверта влада" про захист честі, гідності і ділової репутації.

Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі інтернет відповідачем була опублікована стаття під назвою Фейкове звернення про заборону у Рівному хвилини мовчання переросло в хвилю ненависті і погроз.

Зазначав, що в статті були використані його персональні дані, особисті фотографії, конфіденційна інформація про нього, неправдива інформація про його нерухомість, згоди на поширення конфіденційної інформації про нього він журналістам не надавав.

22 травня 2024 року місцевим блогером ОСОБА_2 в соціальній мережі "Фейсбук" був опублікований лист від його імені, який він не писав, з підробленим його підписом, в якому йшла мова про те, що нібито позивач є проти Хвилини мовчання та акції На щиті. Вказує, що коментарях користувачі соціальних мереж посилалися на іншу статтю відповідача від 10 липня 2019 року "Депутати і чиновники проти бізнесмена: історія неуспіху поблизу Рівного", де також були опубліковані його персональні дані, фото та конфіденційна інформація про нього без його згоди.

22 травня 2024 року він почав отримувати дзвінки з погрозами від невідомих осіб. Також до нього дзвонила людина, яка представилася що вона журналістка не вказавши з якого засобу масової інформації, просила надати інтерв`ю і прислати зразки свого підпису, від чого він відмовився.

Дізнався про статтю відповідача від 27 травня 2024 року пізніше.

В статті описують про нього неправдиву інформацію, а саме що в нього не все гаразд з головою, що він дивно себе поводить, що в нього не все гаразд з документами на нерухомість, а журналісти склали про нього образ безвідповідальної людини, яка скаржиться в державні органи по ділу і не поділу, що в подальшому було використано для особистої помсти позивачу невідомих позивачу користувачів соціальних мереж.

Стверджував, що внаслідок публікацій відповідача він постраждав морально, став предметом ненависті, втратив свій бізнес та сім`ю, постійно знаходиться в стані депресії, від нього відвернулися друзі, його персональні дані публікують невідомі на фейкових сторінках.

Дійсно в 2019 році він надав документи для відповідача і про це журналісти опублікували статтю 5 серпня 2019 року під назвою "Земля освіти рівненського району: була шкільною - стала приватною".

Постановою Рівненського апеляційного суду у справі № 570/3193/15-ц від 15 липня 2020 року підтверджено законність дій органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб.

Вказував, що він не є публічною особою, державним службовцем чи громадським діячем, не давав згоди на публікацію інтимних подробиць свого життя в принизливій формі. Неодноразово звертався до відповідача з проханнями видалити з соціальної мережі інтернет його персональні дані, фотографії та конфіденційну інформацію, але безуспішно.

Покликається на положення ст.ст. 3, 28, 32 Конституції України, ст.ст.6-8, 15, 25 Закону "Про захист персональних даних", ч.2 ст. 29 Закону України "Про інформацію", ст. 297, 301, 307 Цивільного кодексу України.

Просив суд зобов`язати відповідача видалити та знищити його персональні дані та особисті фотографії в своїх публікаціях в соціальних мережах інтернет, стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Громадської організації "Агенція журналістських розслідувань "Четверта влада" про захист честі, гідності і ділової репутації відмовлено.

Рішення мотивовано відсутністю порушення особистих немайнових прав позивача та відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача видалити та знищити його персональні дані та особисті фотографії в своїх публікаціях в соціальних мережах інтернет.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що Громадська організація Агентство журналістських розслідувань "Четверта влада" опублікувала неспівмірно великий обсяг персональних даних про позивача, за особистими фотографіями було легко ідентифікувати позивача, також користувачам соціальних мереж додатково додали інші його персональні дані, включаючи домашню адресу та номер телефону та фотографію паспорта що не лише спричинило йому матеріальні та моральні збитки, але і створило загрозу життю і здоров`ю в умовах воєнного стану.

Через постійні погрози та переслідування він був змушений переховатися пів року в іншій області, писати нескінченні пояснення в правоохоронні органи, пройти перевірку в Службі безпеки України та отримати три повістки від ТЦК на заклик громади Рівненської області, які закликали відправити позивача на передову і привезти його "На щиті".

Позивач надав суду достатньо доказів, що всі негативні наслідки в його житті, в тому числі, незаконне використання та розповсюдження персональних даних та фотографій, незаконне втручання в особисте життя позивача, знищення репутації, приниження честі, гідності, руйнування бізнесу та сім`ї, загроза життю і здоров`ю позивача в умовах воєнного стану пов`язано з публікаціями Громадської організації Агентство журналістських розслідувань "Четверта влада", які суд розглянув формально.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

05 вересня 2025 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність оскаржуваного рішення суду, просить про залишення рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет на сайті "Четверта влада" було опубліковано статтю під назвою "Депутати і чиновники проти бізнесмена: історія неуспіху поблизу Рівного" та ІНФОРМАЦІЯ_3 на цьому ж сайті опубліковано статтю під назвою "Фейкове звернення про заборону у Рівному хвилини мовчання переросло в хвилю ненависті і погроз" ( а.с.8-16, а.с.17-38).

В кінці заголовку обох статей міститься інформація про джерело: "Четверта влада", а також інформацію авторів статей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_5 , пояснила суду, що є автором статті від 19 липня 2019 року та зазначила, що окрім того, що позивач перший звернувся до редакції з проханням висвітлення його конфлікту з Обарівською сільською радою, він сам надав документи, видані на його ім`я і які підтверджували його позицію у вказаному конфлікті. З приводу фотографії пояснила, що знімок позивача робила вона відкрито у приміщенні редакції для підготовки статті 10 липня 2019 року, від знімання на фото позивач не відмовлявся, більше того позивач був ініціатором виїзду журналістки до будівлі у селі Обарів, де вона відкрито знімала будівлю, самого позивача і територію, а також відвідувала судове засідання у спорі позивача з Обарівською сільською радою, здійснювала фото-, відео- зйомку в засіданні. Вказані покази свідка підтверджуються дослідженим судом першої інстанції відеофайлом із записом "MVI_7978.mov", на якому зафіксовано огляд будівлі за участі позивача. Вважає, що її дії як журналіста щодо висвітлення діяльності позивача є правомірними, адже він сам надав журналістам документи щодо себе.

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 , пояснила суду що є автором статті від 27 травня 2024 року, її дівоче прізвище - ОСОБА_4 , та пояснила суду, що 22 травня 2024 року виявила в мережі "Фейсбук" повідомлення від користувача ОСОБА_7 , а також публікації на сайтах газет "Рівне вечірнє, "Радіотрек" про надходження звернення до Управління культури і туризму про заборону Хвилини мовчання в Рівному та у зв`язку із суспільним резонансом вирішила перевірити цю інформацію та написати публікацію. Для перевірки вона звернулася до позивача з проханням прокоментувати свою причетність до вказаного звернення, яку він заперечив. Також вона отримала відповідь на свій інформаційний запит від Управління культури та туризму Рівненсько міської ради, в якому їй підтвердили факт такого звернення, звернулася за коментарями до інших осіб, які зазначені в публікації.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2020 року у справі № 569/1192/20, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до ГО "Агенція журналістських розслідувань "Четверта влада" щодо статті відповідача від 10 липня 2019 року під назвою "Депутати і чиновники проти бізнесмена: історія неуспіху поблизу Рівного" у задоволенні позову відмовлено. ( а.с.160-170). У вказаній справі судом було встановлено, що позивач сам звернувся до відповідача та розказав інформацію про своє життя. Жодним доказом не було підтверджено поширення недостовірної інформації відносно позивача в публікації від 10 липня 2019 року, отже відсутній факт порушення особистих немайнових прав позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням вимог закону, місцевий суд дійшов правильного висновку, що в даній справі не підлягають повторному доказуванню обставини, які вже були встановлені судами у справі № 569/1192/20.

В своєму позові позивач зазначає, що вже 22 травня 2024 року він почав отримувати дзвінки з погрозами. Проте, Публікація відповідача 2024 року була надрукована лише 27 травня 2024 року та жодної згадки про номер телефону позивача не містила.

Зібраними у справі доказами підтверджується, що у публікації 2024 року відповідач перевірив опубліковану ОСОБА_8 , сайтами "Рівне вечірнє" та "Радіо трек" інформацію та лише після такої перевірки створив і поширив публікацію під назвою: " ІНФОРМАЦІЯ_4 звернення про заборону у Рівному хвилини мовчання переросло в хвилю ненависті і погроз".

Для даної публікації журналістка ОСОБА_9 отримала коментар самого позивача (аудіо-запис дзвінка було досліджено в судовому засіданні суду першої інстанції), отримала відповідь на інформаційний запит від Управління культури та туризму щодо надходження листа, отримала коментар у речниці Рівненського обласного управління поліції Рівненської області та старости Городоцької сільської ради. Всі вказані коментарі опубліковані в Публікації 2024 року.

Згідно статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Вирішуючи спори про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, суб`єктом персональних даних є фізична особа, персональні дані якої обробляються, обробкою персональних даних є - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Згідно п. 6 ч.2 ст. 8 цього ж Закону суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 цього Закону дозволяється обробка персональних даних без застосування положень цього Закону, якщо така обробка здійснюється виключно для журналістських та творчих цілей, за умови забезпечення балансу між правом на повагу до особистого життя та правом на свободу вираження поглядів

За ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про інформацію" інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про інформацію" інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При зверненні до суду з позовом про вилучення конфіденційної інформації (персональних даних) щодо особи, судом має бути встановлено, які саме відомості щодо себе позивач вважає конфіденційними (персональними даними), ким, коли і за яких обставин вони були поширені, встановлено докази незаконної обробки конфіденційної інформації (персональних даних) щодо позивача з боку відповідача або ж встановлено докази її недостовірності. Також у разі поширення конфіденційної інформації про особу журналістами для журналістських та творчих цілей, додатковому встановленню підлягають обставини забезпечення балансу між правом на повагу до особистого життя та правом на свободу вираження поглядів.

Разом з тим, ОСОБА_1 не конкретизовано перелік персональних даних, які він просить видалити та знищити, не наведено доказів її незаконної обробки відповідачем чи доказів її недостовірності.

Поряд з цим, судом враховано пояснення відповідача щодо правомірності використання імені та фотографії позивача у спірних публікаціях, оскільки рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2020 року у справі № 569/1192/20 встановлено, що всю інформацію, яку було опубліковано відповідачем в статті від 19 липня 2019 року "Депутати і чиновники проти бізнесмена: історія неуспіху поблизу Рівного" позивач сам розповів відповідачу, щодо позивача не було поширено недостовірної інформації, не було порушено його особисті немайнові права.

ОСОБА_1 сам звернувся до редакції з проханням висвітлення його конфлікту з Обарівською сільською радою, надав документи, видані на його ім`я і які підтверджували його позицію у вказаному конфлікті.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_5 , яка є автором статті від 19 липня 2019 року пояснила, що знімок позивача робила вона відкрито у приміщенні редакції для підготовки статті 10 липня 2019 року, від знімання на фото позивач не відмовлявся, більше того позивач був ініціатором виїзду журналістки до будівлі у селі Обарів, де вона відкрито знімала будівлю, самого позивача і територію, а також відвідувала судове засідання у спорі позивача з Обарівською сільською радою, здійснювала фото-, відео- зйомку в засіданні.

Свідок ОСОБА_6 , є автором статті від 27 травня 2024, в суді першої інстанції підтвердила та пояснила, що 22 травня 2024 року виявила в мережі "Фейсбук" повідомлення від користувача ОСОБА_7 , а також публікації на сайтах газет "Рівне вечірнє", "Радіотрек" про надходження звернення до Управління культури і туризму про заборону Хвилини мовчання в Рівному та у зв`язку із суспільним резонансом вирішила перевірити цю інформацію та написати публікацію. Для перевірки вона звернулася до позивача з проханням прокоментувати свою причетність до вказаного звернення, яку він заперечив. Також вона отримала відповідь на свій інформаційний запит від Управління культури та туризму від Рівненсько міської ради, в якому їй підтвердили факт такого звернення, звернулася за коментарями до інших осіб, які зазначені в публікації.

Пояснення свідка ОСОБА_10 підтверджуються дослідженим аудіозаписом розмови з позивачем, (файл "Записування виклику 4_240523_коментар_Степанюк.mp3"), листом Управління культури та туризму про розгляд запиту на доступ до публічної інформації від 22.05.2024 року, скрин-шотами та відеозаписом публікації із сайту "Радіо-рек" від 22.05.2024 року, скрин-штами публікації із сайту газети "Рівне вечірнє" від 22.05.2024 року та змістом статті відповідача від 27 травня 2024 року.

Вищезазначеними доказами спростовуються доводи позивача щодо відсутності його вільного волевиявлення на оприлюднення інформації про нього

Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів тобто кожен має право на свободу вираження поглядів.

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Вирішуючи питання співвідношення статей 8 та 10 Конвенції Європейським судом з прав людини встановлені наступні відповідні критерії, визначені прецедентною практикою Суду: внесок до обговорення, що має загальний інтерес, наскільки широко відомою є відповідна особа і яка тема повідомлення, попередня поведінка відповідної особи, зміст, форма і наслідки публікації та, у відповідних випадках, обставини, за яких було зроблено фотографії (Couderc і Hachette Filipacchi Associes проти Франції [GC], §§ 90-93; Фон Ханновер (Von Hannover) проти Німеччини (№ 2)11 [ВП], §§ 108-113; Axel Springer AG проти Німеччини [ВП], §§ 89- 95. https://unba.org.ua/assets/uploads/1259d4263dac852ef056_file.pdf

Місцевий суд, застосовуючи ці критерії до даної справи, обґрунтовано встановив, що публікації про позивача становили суспільний інтерес, оскільки публікація від 10 липня 2019 року стосувалася його спору із Обарівською сільською радою, а публікація від 27 травня 2024 року - його непричетності до звернення про заборону Хвилини мовчання у місті Рівному, адже предметом суспільного інтересу є інформація, яка свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб. Позивач, надавши інформацію для журналістів для підготовки статті від 10 липня 2019 року, сам вступив у публічну площину. Рішенням Рівненського міського суду від 19 травня 2020 року у справі № 569/1192/20 було підтверджено правомірність поширення журналістами інформації про позивача у статті від 10 липня 2019 року та правомірність використання його фотографій у цій статті.

З матеріалів справи вбачається, що форма публікацій відповідача не є такими, що порушують особисті немайнові права позивача, наведена в них інформація є достовірною, самі статті не містять жодних звинувачень у вчиненні позивачем будь-яких протиправних дій.

ОСОБА_1 не доведено причинно-наслідкового зв`язку між негативними наслідками в його особистому житті та публікаціями позивача. Надана суду роздруківка телефонних дзвінків з повідомленням про отримані дзвінки датується 22 травня 2024 року, в той час коли спірна публікація відповідача про заборону Хвилини мовчання у Рівному була опублікована 27 травня 2024 року. З витягу про досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001943 вбачається, що невстановлена особа в листопаді 2023 року, використавши персональні дані позивача, надіслала запит до Рівненської філії обласного центру зайнятості. Вказане свідчить, що протиправні дії невстановленої особи були вчинені до публікації відповідачем статті 27 травня 2024 року.

Оскільки позивачем не доведено факту поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача, як і незаконного поширення конфіденційної інформації (персональних даних) про нього, відсутнє порушення особистих немайнових прав позивача, а тому заявлений ним позов не підлягає до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.