Справа № 523/4863/24
Провадження №6/523/415/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судових засідань: Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса подання головного державного виконавця Пересипського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гончаренко Андрія Віталійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Пересипського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Гончаренко А.В. звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

В обґрунтування вимоги даного подання вказує на те, що на виконанні у Пересипському ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 77913516 з примусового виконання виконавчого листа № 523/4863/24 виданого 15.01.2025 Суворовським районний судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за Договором позики від 15.05.2008 в розмірі 45000,00 дол. США та 3 % річних у розмірі 5104,00 дол. США.

25.04.2025 державним виконавцем Пересипського ВДВС у м. Одесі Гочаренко А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 7791351.

В порушення п. 3 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржником не подано майнову декларацію згідно вимог закону, що свідчить про приховування свого майнового стану. Згідно відповіді МВС за боржником не зареєстровані транспорті засоби, згідно довідки ДПС України боржник в ДРФО на обліку не перебуває.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником нерухомого майна зареєстрованого на праві власності немає. Проте, в ході проведення виконавчих дій відносно боржника було встановлено наявність майнових прав на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 згідно Договору № К/27 про співробітництву по інвестуванні та будівництві житлового будинку від 03.08.2005 року, акту приймання передавання квартири та технічного паспорту на вказану квартиру. Таким чином, боржник ОСОБА_1 станом на сьогоднішній день не зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити подання та постановити ухвалу, якою звернути стягнення на нерухоме майно боржника, що не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Державний виконавець Гончаренко А.В. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Пересипському ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 77913516 з примусового виконання виконавчого листа № 523/4863/24 виданого 15.01.2025 Суворовським районний судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за Договором позики від 15.05.2008 в розмірі 45000,00 дол. США та 3 % річних у розмірі 5104,00 дол. США. За вказаним виконавчим документом боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка: АДРЕСА_2 .

Так, 25.04.2025 державним виконавцем Пересипського ВДВС у м. Одесі Гочаренко А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 7791351, що підтверджується матеріалами подання.

25.04.2025 постанова направлялася боржникові на зазначену у виконавчому документі адресу проживання, тому вона вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

У статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно інформації КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР за боржником на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_3 , іншого не рухомого майна за боржником не зареєстровано.

Відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» вказане вище майно боржника було передано на реалізацію та звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме, однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м.

Згідно висновку оцінювача від 09.06.2025 вартість вказаного нерухомого майна склала 1350421,00 грн.

Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, ДП «СЕТАМ» проводилися електронні торги, за результатами яких:

?З 25.07.2025 09:00 год по 25.07.2025 18:00 год., з продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., що належить ОСОБА_1 , стартова ціна 1350421,00 грн., торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів;

?З 27.08.2025 09:00 год по 27.08.2025 18:00 год., з продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., що належить ОСОБА_1 , стартова ціна 1147857,85 грн., торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів;

?З 17.09.2025 09:00 год по 17.09.2025 18:00 год., з продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., що належить ОСОБА_1 , стартова ціна 945294,70 грн., торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.

Відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 від 18.09.2025, стягувач надав згоду на залишення за собою нереалізоване арештоване майно в рахунок погашення боргу за ціною третіх електронних торгів, а саме 945294,70 грн.

22.09.2025 нереалізоване майно, а саме однокімнатна житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 , за ціною 945294,70 грн., що по курсу НБУ станом на 22.09.2025 становить 22916,23 дол. США, було передано стягувачу в рахунок погашення суми боргу згідно з виконавчим листом № 523/4863/24, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 15.01.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у загальному розмірі 50104,00 дол. США.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, сума заборгованості за виконавчим листом № 523/4863/24, виданим 15.01.2025 Суворовським районним судом м. Одеси станом на сьогоднішній день складає 27187,77 дол. США.

По справі встановлено, що в ході проведення виконавчих дій відносно боржника було встановлено наявність майнових прав на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 згідно Договору № К/27 про співробітництву по інвестуванні та будівництві житлового будинку від 03.08.2005 року, акту приймання передавання квартири та технічного паспорту на вказану квартиру, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями вказаних доказів.

Так, із наявного у матеріалах справи Акту приймання передачі від 30.03.2010 вбачається, що ОСОБА_1 прийняла житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для оформлення права власності.

Суд зазначає, що акт приймання-передачі квартири це юридичний документ, що підтверджує перехід права власності або володіння житлом від однієї сторони до іншої, у даному випадку від забудовника до інвестора.

Як було вище зазначено, згідно інформації КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР за боржником на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_3 , іншого не рухомого майна за боржником не зареєстровано.

Таким чином, боржник ОСОБА_1 станом на сьогоднішній день не зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді МВС за боржником не зареєстровані транспорті засоби.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірку, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20).

Положення ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містять визначення термінів, у тому числі державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2020 у справі №910/10987/18 зазначив, що за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №925/1121/17 та від 17.04.2019 року у справі №916/675/15.

Суд зазначає, що застосування положень частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 та від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц.

Суд констатує, що в процесі примусового виконання рішення суду у ВП № 77913516 державним виконавцем 25.04.2025 було винесено постанову про арешт коштів боржника. Однак, усіма банківськими установами постанова була повернута без виконання у зв`язку з відсутністю у боржника рахунків.

Також, матеріалами подання підтверджується той факт, що кошти, яких було б достатньо для виконання вимог виконавчого документа, у боржника відсутні, рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, за змістом ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, завершальною стадією якого є виконання судового рішення. Затримання виконання судового рішення може бути виправданим лише за виняткових обставин. Проте, у будь-якому разі, таке затримання не може бути настільки довгим, аби була знищена сама сутність того права, яке захищається частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях дійшов висновку, що неспроможність держави вжити належних заходів для виконання рішення суду впродовж строку, визначеного національним законодавством, означає позбавлення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод її корисного значення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 року, п. 40, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

Таким чином суд зазначає, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій реалізації права на доступ до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із урахуванням встановлених у цій справі обставин, доходить висновку, що державним виконавцем в рамках ВП № 77913516 було здійснено усі необхідні заходи, передбаченні Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання судового рішення.

Проте, в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутні кошти на банківських рахунках чи інше майно, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача у повному обсязі.

Таким чином, беручи до уваги те, що боржник не має грошових коштів та іншого майна, на яке приватним виконавцем може бути звернуто стягнення з метою виконання рішення суду, враховуючи дії боржника, щодо уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями, а тому суд доходить висновку про задоволення подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 258-261, 440 ЦПК України, 1, 26, 48, 50 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання державного виконавця Пересипського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гончаренко Андрія Віталійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на квартиру загальною площею 50,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), при здійсненні виконавчого провадження № 77913516 з примусового виконання виконавчого листа № 523/4863/24 виданого 15.01.2025 Суворовським районним судом м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з періодичним та довготривалим вимкненням електроенергії в приміщенні Пересипського районного суду м. Одеси, повний текст ухвали суду складено 02 грудня 2025 року.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер