Провадження № 2/643/7953/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та матір дитини - інваліда, з якою проживає дитина,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2025 позивач ОСОБА_3 звернулась до суду вищевказаним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а також стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову, протягом всього часу проживання з сином ОСОБА_5 , який є дитиною з інвалідністю, та опікування ним, тобто до досягнення дитиною з інвалідністю повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позову зазначила, що вона та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі не перебували, але мешкали разом як цивільні чоловік та дружина. Під час цивільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 . Неповнолітній ОСОБА_5 визнаний дитиною з інвалідністю до 18 років та потребує постійного домашнього догляду. Вона є законним представником сина та одержувачем соціальної допомоги інваліда з дитинства до 18 років. ОСОБА_5 зареєстрований разом з нею за адресою : АДРЕСА_1 . Крім того мають реєстрацію як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що вона не має доходів, окрім соціальних виплат та допомоги Пенсійного фонду України. У зв`язку з цілодобовим доглядом за дитиною вона не має можливості працевлаштуватись. Батько дитини ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, працездатний, має постійний високий дохід і фінансову можливість утримувати дитину, однак добровільно надає допомогу нерегулярно та в недостатньому розмірі. Оскільки ОСОБА_5 є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування, своєчасного та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позов, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання позивача, як матері дитини з якою проживає дитина з інвалідністю до 1/8 частини заробітку. В інший частині позов задовольнити. Зазначив, що допомогу дитині надавав добровільно з моменту народження, регулярно перераховував кошти, а також повністю оплатив операцію на серці. Він має невеликий дохід як ФОП 1 групи, не володіє автомобілем, має на утриманні літню матір 1955 року народження, якій надає постійну допомогу. Також просив врахувати, що позивач отримує державну соціальну допомогу.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 18.11.2025 було відкрите провадження та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, вказала, що підтримує позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину у розмірі частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнення аліментів на утримання позивача, як матері дитини з якою проживає дитина з інвалідністю у розмірі 1/8 частини заробітку, до досягнення дитиною повноліття.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

За час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , про що 17.11.2015 складений актовий запис № 2214 відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до медичного висновку №233, що виданий КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13» від 19.03.2018 про дитину- інваліда віком до 18 років, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю віком до 18 років. Інвалід підгрупи «А». У графі прізвище опікуна вказана ОСОБА_3 . Висновок дійсний до 24.10.2033.

Відповідно до довідки № 275, яка видана КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13» від 02.12.2024, дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус «дитина з інвалідністю» з 05.05.2016 та потребує домашнього догляду з 28.11.2024.

Статус ОСОБА_3 як законного представника малолітньої дитини з інвалідністю ОСОБА_5 підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим УПСЗН Московського району Харківської міської ради 28.02.2017.

Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/016661006 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки № 27.09.2022 № 6328- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до Довідки № 27.09.2022 № 6328- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Форма ОК-7 Пенсійного фонду України, ОСОБА_3 не отримує доходу, окрім виплат Пенсійного фонду України та управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської Міської ради.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 виданим Державною податковою інспекцією у Московському районі м.Харкова 19.01.2012.

Відповідач ОСОБА_4 має матір ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою, що підтверджується копією свідоцтва про народження та пенсійним посвідченням.

З наданої інформації про окремі операції по картці/рахунку ОСОБА_4 у АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.05.2022 по 25.11.2025 вбачається, що відповідач систематично здійснював грошові перекази на ім`я позивача. У зазначеній виписці зазначено дату операції, суму та дані платника.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Чинним законодавством України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

При визначенні розміру витрат на утримання дітей які визначаються за рішенням суду, суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір (суд ураховує правову позицію в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2016 (справа № 755/14148/18)).

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми ч.3 ст. 11 розділу III Закону України «Про охорону дитинства», що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти у даній справі підлягають стягненню з 14.11.2025.

Крім іншого, враховуючи, те що позивачка здійснює постійний догляд за дитиною- інвалідом ОСОБА_5 , в силу ст. 88 СК України, має право на своє утримання від батька дитини-інваліда.

Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005р. №2961-IV (зі змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Суд враховує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки та є економічно слабшим. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є дитиною з інвалідністю та проживає разом з матір`ю, потребує домашнього догляду.

Водночас, відповідачем в цій справі не доведено належними та допустимими доказами, що він не може надавати у визначеному розмірі матеріальну допомогу позивачці, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка потребує домашнього догляду, і опікується нею.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 14.11.2025 та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Суд роз`яснює, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи що позивач звільнена від сплати судового збору то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 355, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та матір дитини - інваліда, з якою проживає дитина задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.11.2025, до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.11.2025 та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.12.2025.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.М.Довготько