Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 листопада 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва Сергія Ходаківського в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1 , в інтересах держави в особі Київської міської ради, про витребування майна

У С Т А Н О В И В :

Керівник Подільської окружної прокуратури м. Києва Сергій Ходаківський (надалі за текстом - прокурор) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі за текстом - позивач), про витребування майна.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем було протиправно зареєстровано право власності на нежилі підвальні приміщення в літ. А з № 1 по № 5 включно (групи приміщень №51) загальною площею 227,5 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) (надалі за текстом - спірні об`єкти), з огляду на що, позивач просить суд витребувати від відповідача на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради спірні об`єкти.

Позивач повністю підтримує позовні вимоги прокурора.

Ухвалою від 18 грудня 2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

18.02.2025 до суду від позивача відповідача надійшли пояснення.

У підготовчому засіданні 19.02.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

20.10.2025 судом було отримано відомості про місце реєстрації відповідача.

У судове засідання сторони не прибули.

Від відповідача до суду відзив не надходив.

Позивач не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 №26 «Про формування комунального майна міста та районів» затверджено перелік комунального майна, яке перебуває у власності міста Києва, до якого включено, у тому числі, будинок АДРЕСА_1 (п. 66).

Рішенням Київської міської ради від 27.12.2001 № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» житловий будинок по АДРЕСА_2 -загальною площею 995 кв.м, разом із нежитловими приміщеннями, включено до переліку майна, що передається у комунальну власність територіальної громади Подільського району міста Києва (п. 272 таблиці 6 додатку 8 до вказаного рішення Київради).

Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» до комунальної власності територіальної громади м. Києва . (на території Подільського району) віднесено будинок АДРЕСА_2 Вал загальною площею 724,90 кв.м (п. 87 таблиці 7 додатку 7 вказаного рішення Київради).

Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.02,2012 № 60 за КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» на праві балансоутримувача майна закріплено будинок по АДРЕСА_2 загальною площею 491,20 кв.м (п.87 додатку до розпорядження адміністрації).

Розпорядженням Подільської районної у місті;. Києві державної адміністрації від 29.01.2015 № 50 житловий будинок по АДРЕСА_1 передано на баланс та закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» (п. 94 додатку до розпорядження).

За інформаціями Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.01.2024, 17.04.2024, 20.10.2024 Департамент не здійснював приватизацію об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом Головного управління охорони культурної спадщини м. Києва від 25.06.2011 № 10/38-11, перезатвердженим наказом Департаменту охорони культурної спадщини від 27.12.2019 №109), будинок за адресою: АДРЕСА_1 занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини м. Києва.

Прокурор вказує, що прокуратурою встановлено факт протиправного вибуття спірних об`єктів, які знаходяться у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним Рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025 частково задоволено позов ПП «СЄТАЛ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Подільська; районна у місті Києві рада, про стягнення заборгованості, визнано право власності ПП «СЄТАЛ», в тому числі, на спірні об`єкти.

Відповідно до листа Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 (як правонаступника Брянківського міського суду Луганської області) рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025 не передане до архіву Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Вказаним вище судом надано копію ухвали Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025, якою скасовано заочне Рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025.

Прокурор вказує, що Рішення від 25.10.2010 у справі № 2-2025 скасовано на підставі того, що суду були надані неправдиві відомості, та неправдиві документи, на підставі яких прийнято рішення, яким визнано право власності за ПП «СЄТАЛ» зокрема, на спірні об`єкти.

Рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10.02.2014 № 10783284 Бродюк І.Ю. за ПП «СЄТАЛ» зареєстровано право власності на вказані приміщення. Підставою для реєстрації вказаного права власності стало Рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 № 2-2025.

25.03.2014 між ПП «СЄТАЛ» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу вказаних нежилих приміщень, який засвідченоий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.С. та зареєстровано в реєстрі за № 5121184. У вказаному договорі зазначено, що право власності на вказані приміщення за продавцем підтверджується рішенням Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025.

Згідно із рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Мастонім», оформленого протоколом № 4 від 05.06.2014, ОСОБА_5 передав до статутного товариства вказані приміщення, а актом приймання- передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Мастонім» (нова назва - ТОВ «ПТРК») від 05.06.2014, вказані приміщення прийняті зазначеним товариством.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2014 № НОМЕР_1 спірні об`єкти зареєстровані за ТОВ «ПРКТ», про що державним реєстратором Управління з державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Ольгою Анатоліївною 23.07.2014 прийнято рішення про державну реєстрацію № 14631927.

29.01.2016 між ТОВ «ПРКТ» та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу від 29.01.2016 № 787 про продаж останньому спірних об`єктів, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою Альоною Павлівною прийнято рішення про державну реєстрацію від 04.02.2016 № 28074954.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ПРКТ» від 03.10.2017 № 6 та актом приймання-передачі об`єктів нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «ПРКТ» від 03.10.2017 спірні об`єкти перейшли у власність ТОВ «ПРКТ». Рішенням приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко Дариною Геннадіївною від 17.10.2017 № 37597444 вказане право зареєстровано у реєстрі за ТОВ «ПРКТ».

Договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.02.2018 №208, укладеним між ТОВ «ПРКТ» та ОСОБА_7 , право власності на спірні об`єкти перейшло до останньої, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тумайкіною Маріанною Юрїївною до реєстру внесений запис на підставі рішення від 27.02.2018 №39899976.

Договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.10.2018 № 4782 право власності на приміщення перейшло до відповідача. Державну реєстрацію права власності на спірне майно проведено державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Юрієм Вікторовичем (дата реєстрації - 19.10.2018, номер запису про право власності - 28455364).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону України «Про прокуратуру»).

Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до частини четвертої статті 23 вказаного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси територіальної громади порушено внаслідок вибуття майна із володіння громади не з її волі, а шляхом відчуження цього майна особою, що не мала на нього права власності.

Подільською окружною прокуратурою міста Києва на адресу Київської міської ради направлявся лист щодо виявленого порушення та про вжиття останньою заходів цивільно-правового характеру з приводу повернення комунального майна (від 26.04.2024 №45-4140ВИХ. 24).

За дорученням Київської міської ради вищевказаний лист прокуратури розглянуто Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією, яка листом від 02.05.2024 повідомила прокуратуру, що до адміністрації не надходила інформація про вжиті Київською міською радою заходи, спрямовані на захист порушеного права територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради щодо спірного майна.

Однак, Київська міська рада, будучи обізнаною про порушення інтересів держави, якнайменше - з квітня 2024 року, маючи відповідні повноваження для їх захисту, з позовом до суду упродовж розумного строку не звернулась, фактично переклавши свій обов`язок щодо захисту інтересів держави на прокурора.

Суд враховує те, що бездіяльність компетентного органу не обов`язково повинна носити умисний характер достатньо самого факту наявності бездіяльності, яка може також виявлятися у пасивній поведінці, неможливості реалізувати відповідні повноваження з незалежних від органу причин, тощо.

Таким чином, у даній справі прокурор правомірно та за наявності відповідних підстав звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради про витребування майна від відповідача.

За змістом ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках публічно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що будинок за адресою АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України (в редакції станом на 06.10.2010) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що заочне Рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025 було скасовано Ухвалою Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом (ст. 233 ЦПК України в редакції станом на 06.10.2010).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч. 1 ст. 223 ЦПК України в редакції станом на 06.10.2010).

Отже, Заочне рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025 не набрало законної сили.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Судом встановлено, що у подальшому право власності на спірні об`єкти було зареєстровано на підставі скасованого заочного Рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.10.2010 у справі № 2-2025.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 01.01.2014) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили (п.5 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 01.01.2014).

Таким чином, первинний правочин щодо реєстрації права власності на спірні об`єкти здійснено всупереч ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», адже здійснено у 2014 році на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили (було скасовано), та відповідно до положень законодавства є недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Отже, подальші правочини, щодо набуття права власності та реєстрації права власності на спірні об`єкти не створюють юридичних наслідків для кожної із їх сторін.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч.1 ст. 387 ЦК України).

За змістом Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (п. 85, 86).

Враховуючи вищевказане, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати прокуратури по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва Сергія Ходаківського в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1 , в інтересах держави в особі Київської міської ради, про витребування майна - задовольнити;

Витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради нежилі підвальні приміщення в літ. А з № 1 по № 5 включно (групи приміщень №51) загальною площею 227,5 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської міської прокуратури у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень;

Учасники справи:

Позивач: Київська міська рада (адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ); Прокуратура: Київська міська прокуратура (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9; );

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення;

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.В. Гребенюк