справа № 489/4002/25
провадження №2/489/2267/25
10 грудня 2025 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
за участю секретаря судового засідання Лупової Є.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації про відшкодування майнової шкоди
У травні 2025 року позивач, через представника - адвоката Семененка В.Б., звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з держави російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації матеріальну шкоду в розмірі 86716201,00 грн., що еквівалентно 2085642,00 дол.США та 1927854,00 Євро, а також судові витрати в розмірі 192000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач ОСОБА_1 є власником нежитлового об`єкту (приміщення; громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу, серія номер: 2437, виданий 14.12.2017 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ставничою І.О.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:38727151 від 14.12.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перереєстрацію права власності за індексним номером витягу 180576435 від 11.09.2019.
Також, ОСОБА_1 є власником нежитлового об`єкту (виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу, серія номер:3302, виданий 06.12.2018 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ставничою І.О.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44453643 від 06.12.2018, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перереєстрацію права власності за індексним номером витягу 181974494 від 23.09.2019.
Передача власних нежитлових об`єктів (приміщень) в оренду позивачем, як фізичною особою, в т.ч. являлось джерелом доходів для позивача.
15.05.2024 о 11:30 невстановлені військовослужбовці збройних сил рф та інших військових формувань країни-агресора, у порушення законів та звичаїв війни, а саме статті 52 Протоколу І від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, (ймовірно із застосуванням ОТРК «Іскандер» здійснили ракетний обстріл території за адресою: АДРЕСА_3 , в результаті якого громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) завдано шкоду у вигляді знищення громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами площею 3155,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та знищення виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами площею 1300 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .
За результатами артилерійського (ракетного) обстрілу вищевказане нерухоме майно, яке знаходиться у приватній власності позивача, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 було зруйновано (пошкоджено) 15.05.2024, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, а саме внаслідок ракетного обстрілу російськими військами та пожежі, що виникла в результаті обстрілу.
Позивач стверджує та наголошує, що біля його об`єктів нерухомості за вказаними адресами були відсутні будь-які військові угрупування та об`єкти військової інфраструктури. Об`єкти нерухомості, які належали позивачу, використовувалися в господарській діяльності та для передачі в оренду, що підтверджується в т.ч. поясненнями від 27.03.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким орендується територія за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до договору оренди, яка межує з об`єктом нерухомості позивача.
Листом вих.№ 59 24 01-2867/59 24.01 від 17.10.2024 Миколаївського районного управління ГУ ДСНС України у Миколаївській області підтверджено факт виникнення пожежі 15.05.2024 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , в результаті якої було в т.ч. знищено нерухоме майно позивача.
За заявою позивача комісією із представників та спеціалістів Миколаївської міської ради та адміністрації Інгульського району Миколаївської області здійснено обстеження об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за наслідком артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами 15.05.2024 та складено акти комісійного обстеження об`єктів, пошкоджених внаслідок збройної агресії рф, в яких зафіксовано пошкодження об`єктів нерухомого майна позивача.
Вказані акти зареєстровано в Державному реєстрі майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф проти України, що підтверджується відповідними витягами від 04.12.2024.
Відповідно до Технічного завіту 1-ТЗ-05-12-24, затвердженого 20.12.2024, обстеження комплексу будівель: склад з холодильним обладнанням літ. «Б-1», за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з пошкодженням внаслідок агресії рф, на можливість безпечної експлуатації з наданням рекомендацій щодо ліквідації аварійних конструкцій та подальшого відновлення, встановлено технічний стан складу з холодильним обладнанням літ. «Б-1» аварійний категорія «4», рекомендовано виконання робіт з демонтажу аварійних конструкцій.
Відповідно до Технічного завіту 1-ТЗ-05-12-24, затвердженого 20.12.2024, обстеження комплексу будівель: адміністративна будівля літ. «А-1-2», склад з холодильним обладнанням літ. «Б-1», прохідна літ. «Г», трансформаторна літ. «ТП» за адресою: вул. Троїцька, 240-Б м.Миколаїв, Миколаївська область, в зв`язку з пошкодженням внаслідок агресії рф, на можливість безпечної експлуатації з наданням рекомендацій щодо ліквідації аварійних конструкцій та подальшого відновлення, встановлено категорії пошкоджень: літера «А-1-2» - ІІ категорія від 61% потребує демонтажу; літера «Б-1» - ІІІ категорія від 81 % потребує демонтажу; літера «ТП» - ІІІ категорія 100% потребує демонтажу; літера «Г» - І категорія від 21% потребує демонтажу, технічний стан адміністративної будівлі літ. «А-1-2» - аварійний - категорія «4»; технічний стан складу з холодильним обладнанням літ. «Б-1» - аварійний категорія «4»; технічний стан трансформаторної літ. «ТП» - повністю зруйновано категорія «4»; технічний стан прохідної літ. «Г» - не придатний до нормальної експлуатації категорія «3», рекомендовано виконання робіт з демонтажу аварійних конструкцій.
Крім цього, з метою встановлення, обстеження та фіксації матеріальної шкоди, позивач звернувся до компетентної експертної установи, а саме до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області (далі РТПП Миколаївської області).
В результаті обстеження РТПП Миколаївської області складено Акт № 120-0216 від 18.12.2024 за результатами обстеження зруйнованого внаслідок збройної агресії рф нерухомого майна позивача та встановлено, що нерухоме майно (нежитлові будівлі та споруди)Ю, які знаходяться у приватній власності ОСОБА_1 та розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , були зруйновані (пошкоджені) внаслідок збройної агресії рф, а саме внаслідок ракетного обстрілу російськими військами ІНФОРМАЦІЯ_2 та пожежі, що виникла в результаті обстрілу.
Відповідно до висновку експерта РТПП Миколаївської області № 115-281 від 24.03.2025 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження встановлено, що загальний розмір збитків у вартісному виразі (матеріальна шкода) завданих ОСОБА_1 внаслідок пошкодження нерухомого майна, розташованого за адресоми: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 внаслідок бойових дій, як результат агресії російської федерації проти України, а саме артилерійських (ракетних) обстрілів завданих 15.05.2024 становить (з урахуванням ПДВ) 86716201,00грн., що еквівалентного 2085642,00 доларів США та 1927854,00 євро.
Посилаючись на наведене позивач звернувся до суду за захистом порушеного рф його права та інтересу, яке просить відновити шляхом стягнення майнової шкоди з російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації.
Відповідач право на надання відзиву на позов не скористався.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва суду від 22.05.2025провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 29.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 26.11.2025, сторони повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Про судове засідання відповідач повідомлявся за адресою місцезнаходження Посольства російської федерації в Польщі та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено російську федерацію, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії російської федерації, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Окрім того, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення його роботи на території України. Верховний Суд установив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства російської федерації в Україні запитів щодо згоди російської федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням останньою збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24.02.2022 таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з російською федерацією.
Представник позивачів адвокат Семененко В.Б. у наданій до суду заяві від 26.11.2025 просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, а позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач причину неявки свого представника в судове засідання не повідомив, правом на надання відзиву не скористався.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Оскільки текст рішення складено 10.12.2025, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 26.11.2025, датою ухвалення цього рішення є саме дата його складання.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.
Із матеріалів справи судом встановлено та підтверджується нотаріальним договором купівлі-продажу від 14.12.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 2437, ОСОБА_1 є власником нежитлового об`єкту (приміщення; громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 .
Державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно підтверджена Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перереєстрацію права власності за індексним номером витягу: 180576435 від 11.09.2019.
Також, на підставі нотаріального договору купівлі-продажу від 06.12.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 3302, ОСОБА_1 є власником нежитлового об`єкту (виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 .
Державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно підтверджена Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перереєстрацію права власності за індексним номером витягу: 181974494 від 23.09.2019.
У лютому 2014 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької і Луганської областей України.
24.02.2022 розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку із чим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», в Україні введено воєнний стан, який діє по теперішній час.
15.05.2024 о 11:30 невстановлені військовослужбовці збройних сил рф та інших військових формувань країни-агресора, у порушення законів та звичаїв війни, а саме статті 52 Протоколу І від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, (ймовірно із застосуванням ОТРК «Іскандер» здійснили ракетний обстріл території за адресою: АДРЕСА_3 , в результаті якого громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) завдано шкоду у вигляді знищення громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами площею 3155,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та знищення виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами площею 1300 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач стверджує, що біля його об`єктів нерухомості за вказаними адресами були відсутні будь-які військові угрупування та об`єкти військової інфраструктури. Об`єкти нерухомості, які йому належали, використовувалися виключно в господарській діяльності та були передані ним в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Степова Ферма» на підставі договорів оренди № 2/01-2019 від 02.01.2020 та орендарю ОСОБА_2 на підставі договру оренди від 14.01.2022.
У вказаному кримінальному провадженні, відповідно до постанови про залучення представника потерпілого від 12.05.2025, позивача в особі представника залучено в якості потерпілого та вручено відповідну пам`ятку про процесуальні права потерпілого по кримінальному провадженню.
Миколаївське районного управління ГУ ДСНС України у Миколаївській області листом від 17.10.2024 № № 59 24 01-2867/59 24.01 підтвердило факт виникнення пожежі, яка виникла 15.05.2024, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , в результаті якої було в т.ч. знищено нерухоме майно за цими адресами.
Актами комісійного обстеження об`єктів, пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації від 19.11.2024 зафіксовано пошкодження об`єктів нерухомого майна позивача, розташованого за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Ймовірною причиною пошкодження об`єктів, що мало місце 15.05.2024, вказано влучання боєприпасів.
Вказані акти зареєстровано в Державному реєстрі майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, що підтверджується витягами від 04.12.2024.
Відповідно до Технічного завіту 1-ТЗ-05-12-24, затвердженого 20.12.2024, обстеження комплексу будівель: склад з холодильним обладнанням літ. «Б-1», за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з пошкодженням внаслідок агресії російської федерації, на можливість безпечної експлуатації з наданням рекомендацій щодо ліквідації аварійних конструкцій та подальшого відновлення, встановлено технічний стан складу з холодильним обладнанням літ. «Б-1» аварійний категорія «4», рекомендовано виконання робіт з демонтажу аварійних конструкцій.
Відповідно до Технічного завіту 1-ТЗ-05-12-24, затвердженого 20.12.2024, обстеження комплексу будівель: адміністративна будівля літ. «А-1-2», склад з холодильним обладнанням літ. «Б-1», прохідна літ. «Г», трансформаторна літ. «ТП» за адресою: вул. Троїцька, 240-Б м.Миколаїв, Миколаївська область, в зв`язку з пошкодженням внаслідок агресії російської федерації, на можливість безпечної експлуатації з наданням рекомендацій щодо ліквідації аварійних конструкцій та подальшого відновлення, встановлено категорії пошкоджень: літера «А-1-2» - ІІ категорія від 61% потребує демонтажу; літера «Б-1» - ІІІ категорія від 81 % потребує демонтажу; літера «ТП» - ІІІ категорія 100% потребує демонтажу; літера «Г» - І категорія від 21% потребує демонтажу. Технічний стан адміністративної будівлі літ. «А-1-2» - аварійний - категорія «4». Технічний стан складу з холодильним обладнанням літ. «Б-1» - аварійний категорія «4». Технічний стан трансформаторної літ. «ТП» - повністю зруйновано категорія «4». Технічний стан прохідної літ. «Г» - не придатний до нормальної експлуатації категорія «3». Рекомендовано виконання робіт з демонтажу аварійних конструкцій.
Актом №120-0216 з обстеження (фотофіксації) нерухомого майна (нежитлові будівлі та споруди), зруйнованого (пошкодженого) внаслідок збройної агресії російської федерації, а саме артилерійського (ракетного) обстрілу російськими військами, складеного на замовлення ОСОБА_4 експертом РТПП Миколаївської області Хоменко Сергієм 18.12.2024 підтверджено, що в результаті обстеження (фотофіксації) встановлено, що нерухоме майно (нежитлові будівлі та споруди), які знаходяться у приватній власності громадянина ОСОБА_1 , та розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 було зруйноване (пошкоджене) внаслідок збройної агресії російської федерації, а саме внаслідок ракетного обстрілу російськими військами 15.05.2024 та пожежі, що виникла в результаті обстрілу.
Згідно висновку експерта від 24.03.2025 № 115-281, складеного судовим експертом РТПП Миколаївської області Шапошниковою Е.О., загальний розмір збитків у вартісному виразі (матеріальної шкоди), завданих ОСОБА_1 внаслідок пошкодження нерухомого майна, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , внаслідок бойових дій, як результат агресії російської федерації проти України, а саме артилерійських (ракетних) обстрілів завданих 15.05.2024 становить 86716201,00 грн., що еквівалентно 2085642,00 USD або 1927854,00 EUR.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Відповідно до вимог статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Таким чином, у контексті наведеної практики ЄСПЛ, застосування судового імунітету російської федерації у справі за позовом про відшкодування шкоди повинно мати законну мету, зокрема сприяння ввічливості та добрих відносин між державами через дотримання міжнародного права. У той же час, збройна агресія проти України, здійснена російською федерацією в порушення основоположних принципів і норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, вчинені її збройними силами міжнародно-правові злочини в Україні виключають, з ініціативи російської федерації, питання ввічливості та добрих відносин між країнами.
Це позбавляє застосування судового імунітету російської федерації, що обмежує право позивача на справедливий суд, законної мети.
Загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду, в якому би російська федерація не користувалася судовим імунітетом, тобто до суду російської федерації.
Таким чином, звернення позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.
Стаття 1 Декларації про право на мир засвідчує, що кожен має право жити в мирі в умовах заохочення і захисту всіх прав людини і повної реалізації розвитку (резолюція 71/189, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 19 грудня 2016 року).
Отже, обов`язку держав утримуватися від збройної агресії кореспондує право людини на мир, яке є запорукою дотримання інших прав і свобод, гарантованих нормами Загальної декларації прав людини та інших міжнародно-правових актів.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Основного Закону України).
Суд враховує, що преамбула Статуту Організації Об`єднаних Націй визначає, що держави-учасниці ООН сповнені рішучості позбавити прийдешні покоління нещасть війни, проявлятимуть терпимість та житимуть в світі як добрі сусіди, об`єднуватимуть зусилля для підтримки міжнародного миру та безпеки.
Пункт 122 Резолюції 60/1, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 24.10.2005, підкреслює, що всі держави зобов`язані поважати права людини та основні свободи.
Відповідно до вимог статі 28 Загальної декларації прав людини кожному гарантується право на соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені.
Кожен має право жити в мирі в умовах заохочення і захисту всіх прав людини і повної реалізації розвитку (стаття 1 Декларації про право на мир, затвердженої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 71/189 від 19.12.2016).
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України.
Відомим також є той факт, що 24.02.2022 російська федерація здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а тому вказані факти не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.
В подальшому населенні пункти, що розташовані на підконтрольній Україні території, зокрема і місто Миколаїв, постійно потерпають від ракетних та інших обстрілів збройних сил та інших військових формувань російської федерації.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ, збройна агресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Силові дії російської федерації, що тривають з 20.02.2014 (як початкова подія) та як її продовження військове вторгнення російської федерації до України 24.02.2022, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «a», «b», «с», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974.
Згідно приписів частини першої статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» - права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
Частиною першою статті 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.
Згідно пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За приписами частин першої третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Враховуючи положення частини четвертої статті 22 ЦК України, стягнення збитків є формою відшкодування майнової шкоди.
Згідно з частиною другою статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема: іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Відповідно до статті 1166 ЦК України, визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.
Для деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зав`язок між шкодою та поведінкою заподіювача та вина. При цьому, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини.
Судом встановлено, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та обстрілу військовослужбовцями збройних сил останньої 15.05.2024 приблизно о 11:30 години цивільної інфраструктури Інгульського району міста Миколаєва було пошкоджено нежитлові приміщення по вул. Троїцька, 240-Б та АДРЕСА_2 , які належать позивачу на праві власності, чим заподіяно йому збитки, розмірі, що доведено належними і допустимими доказами.
За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди та доведення позивачем заподіяних йому внаслідок неправомірних дій збройних сил відповідача збитків в розмірі 86716201,00 грн.
Щодо стягнення еквіваленту розміру збитків в доларах США та євро, правові підстави для цього відсутні, так як відповідно до вимог статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до положень частини першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема віднесено витрати на залучення експертів.
Згідно пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Так як позовні вимоги задоволено, тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які складають 120000,00 грн., несення яких підтвердив договором про надання правничої допомоги № 04/11 від 04.11.2024 та розрахунком № 04/11 від 04.11.2024 суми гонорару за надання правничої допомоги.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг представника має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим представником на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих представником послуг та виконаних робіт, ціною позову.
Із матеріалів справи вбачається, що справа за складністю є складною, збирання доказів потребувало значного часу від адвоката, а обсяг наданих послуг є значним, а тому з урахуванням розміру задоволеної позовної вимоги, відсутності клопотання зі сторони відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 120000,00 грн. підлягає задоволенню.
Згідно з частин першої, шостої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з держави російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 86716201,00 грн. (вісімдесят шість мільйонів сімсот шістнадцять тисяч двісті одна гривня 00 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;
відповідач: Держава російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації, місцезнаходження: м. 119991, м.Москва, вул. Житна, 14, будинок 1; адреса посольства російської федерації в Польщі: вул. Бельведерська, 49, Варшава, Польща.
Повний текст судового рішення складено 10.12.2025
Суддя І.В.Коваленко