ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2962/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19 березня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року адвокат Останкова Валентина Олександрівна в інтересах Акціонерного товариства «Укрсиббанк» звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення 3% річних в розмірі 6 288,57 доларів США.

В обґрунтування позовної вимог позивач зазначає, що між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2009 року з додатковою угодою № 1 від 19 листопада 2007 року, за яким банк надав грошові кошти в іноземній валюті в сумі 40 000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кошти у повному обсязі не пізніше 19 листопада 2017 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,4 % річних. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором була прийнята порука ОСОБА_2 згідно з договором поруки №158862 від 19 листопада 2007 року. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року у справі № 753/15050/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором в сумі 42 767,44 доларів США, що за курсом НБУ становить 341 840,17 грн. Позивач зазначає, що станом на 02 вересня 2024 року заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано, у зв`язку з чим в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить солідарно стягнути з відповідачів 3% річних за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року у сумі 6 288,57 доларів США.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/17480/24 за цим позовом за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання 20 листопада 2024 року.

20 листопада 2024 року підготовче засідання відкладено на 14 січня 2025 року.

14 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 06 лютого 2025 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 березня 2025 року.

Сторони у судове засідання не прибули, явку уповноважених представників не забезпечили, представник позивача до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, відповідачі про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідачам копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви та судові повістки, надсилалися за адресою їх зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом, однак адресована відповідачам поштова кореспонденція була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній".

Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про розгляд справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, за ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що 19 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 19 листопада 2007 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 40000 доларів США, а відповідач-1 зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 листопада 2017 року згідно з графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до кредитного договору) та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,40 % річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 158862 від 19 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, поручитель зобов`язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору.

17 вересня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив найменування на Публічне акіціонерне товариство «Укрсиббанк».

Загальними зборами акціонерів банку 17 жовтня 2018 року змінено тип товариства на приватне акціонерне товариство на про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на Акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Судом також встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року у справі № 753/15050/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року в сумі 42 767,44 доларів США, що за курсом НБУ становить 341840,17 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини щодо укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів за ним, порушення його умов, наявності заборгованості за таким договором було встановлено рішенням Дарницького районного суду міста Києва по справі № 753/15050/13-ц, тому дані обставини доказуванню не підлягають.

Як зазначає позивач станом на 02 вересня 2024 року заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано та на підтвердження чого надав виписку за кредитним договором та довідку про заборгованість, які сформовані шляхом витягу з електронних облікових систем банку та перенесені на паперові носії.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року по справі № 758/7649/16-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18).

Відповідальність за ст. 625 ЦК України настає, зокрема, й за невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року по справі № 758/7649/16-ц.

Таким чином кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Відповідно до розрахунків АБ «Укрсиббанк» вбачається, що за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу в розмірі 42 767,44 доларів США позивач нарахував 3% річних на загальну суму 6 288,57 доларів США.

Велика Палата Верховного Суду щодо стягнення кредитного боргу в іноземній валюті у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 522/11364/150-ц виснувала, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Суд при цьому зазначає, що главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Так відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК країни сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає за увесь час з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Врахувавши наведені норми, суд дійшов переконання, що для наявної у відповідачів непогашеної заборгованості перед банком на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року по справі № 753/15050/13-ц в сумі 42 767,44 доларів США станом на 23 лютого 2022 року строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року було внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК, щодо продовження строків за ст. 257 ЦК на час дії карантинних обмежень, які діяли до 30 червня 2023 року (аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 1 грудня 2021 року по справі № 373/651/20).

Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (абз. 2 ч. 2 ст. 543 ЦК України)

Враховуючи викладене, солідарне стягнення боргу за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року по справі № 753/15050/13-ц в сумі 42 767,44 доларів США, що за курсом НБУ становить 341840,17 грн, з усіх відповідачів, суд дійшов висновку про задоволення вимог АБ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повністю шляхом солідарного стягнення на користь банку заборгованості з відповідачів за ст. 625 ч. 2 ЦК України в загальному розмірі 6 288, 57 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 3892,37 грн покладається на відповідачів у рівних частках.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» 3 % відсотки річних у сумі 6 288 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) доларів США 57 центів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 946 (одна тисяча дев`ятсот чорок шість) гривень 19 копійок з кожного.

Позивач: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, )

Відповідач 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На заочне рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 05 грудня 2025 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК