ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

15 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого Красвітної Т.П.

Суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

заслухавши суддю-доповідача про проведені підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задоволено.

На зазначене вище заочне рішення представник ОСОБА_1 - Гусакова О.Б. 01.12.2025 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишено без руху для сплати судового збору у сумі 1920,00 грн.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 04 грудня 2025 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву, в якій зазначила, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій. Заявник має передбачене законом право на звільнення від сплати судового збору як учасник бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням. Посилання в апеляційній скарзі на п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було здійснено нами помилково, що не виключає його право на звільнення від судового збору. Просила врахувати наведене та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Продовжено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на усунення недоліку апеляційної скарги шляхом сплати судового збору у розмірі 1920,00 грн.

У вказані вище ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, зокрема, що не вбачає підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору на підставі вищевказаних положень Закону України «Про судовий збір». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 зазначено, що відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17. ОСОБА_1 є відповідачем у даній справі, предметом якої є стягнення заборгованості. Тобто, позов у даній справі не стосується соціального та правового захисту ОСОБА_1 як учасника бойових дій. Оскільки дана цивільна справа не пов`язана з порушенням прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій, суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

10 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - Гусакова О.Б. подала до Дніпровського апеляційного суду заяву на виконання ухвали суду, в якій, зокрема, вказала, що зі змісту вказаної ухвали вбачається що суд відмовляє у задоволенні клопотання у звільненні від сплати судового збору. Натомість, представником таке клопотання взагалі не заявлялось. Навпаки, представник зазначив, що існують законні підстави для його звільнення і навів їх, право апелянта на звільнення від сплати судового збору передбачено законодавством і не потребує лояльності суду для цього, а тому і переконувати його в цьому не має потреби. На підтвердження зазначеного, звертає увагу на висновок Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 2-3901/08-ц, який був неодноразово підтверджений Верховним Судом, у тому числі й після постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (постанови Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі №187/1094/17, від 13 листопада 2019 року у справі №761/17654/17, від 21 грудня 2023 року у справі №280/3035/21) пункт 13 частини першої статті 5 Закону про судовий збір (звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасників бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав) поширюється на учасників бойових дій при їх зверненні до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів. Тобто це питання не обмежується лише застосуванням статей 12 та 22 Закону про соцзахист ветеранів війни. Також, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 187/1094/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що пункт 13 частини першої статті 5 Закону про судовий збір не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій. Також, відповідно до Постанови Касаційного цивільного суду № 2-3901/08 -ц від 21 березня 2018 року зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. На думку Верховного Суду звужене тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" не може вважатися необґрунтованим, тому помилковою є відмова позивачу у задоволенні заяви про звільнення його, як учасника бойових дій, від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" з тих підстав, що справа за позовом ОСОБА_3 до ПП "Вагран" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за позивачем на квартиру та за зустрічним позовом ПП "Вагран" до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення без надання іншого житла не пов`язана з порушенням прав позивача, як учасника бойових дій. Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", як учасника бойових дій. Таким чином, вимоги суду зі сплати судового збору є безпідставними та такими, що порушують право позивача на доступ до правосуддя. Наполягає на відкритті апеляційного провадження.

З такими обґрунтуваннями представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційний суд не може погодитися з таких підстав.

Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі №285/3858/17 (провадження №61-34722св18) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час постановлення ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Верховний Суд зазначає, що зазначена пільга щодо сплати судового збору поширюється на учасників бойових дій, які звертаються до суду як позивачі за захистом своїх порушених прав».

Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання прийняття до розгляду справи №567/79/23 (провадження №14-93цс24) та наявності/відсутності підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від якого вона не відступила у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, та викладеного у інших постановах Верховного Суду, який обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI виключно статтями 12 та 22 Закону № 3551-XII, встановила певні обставини та дійшла такого висновку.

Згідно з відкритими та загальнодоступними даними Офіційного вебпорталу парламенту України, у березні 2020 року у Верховній Раді України зареєстрований проєкт Закону про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

До проєкту цього Закону було надано пояснювальну записку та висновки комітетів Верховної Ради України з яких вбачається, що метою цього законопроєкту було усунення суперечності, що буде сприяти приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність до вимог принципів верховенства права та правової визначеності. А саме запропоновано внести зміни до Закону України «Про судовий збір» в частині викладення пункту 13 частини першої статті 5 зазначеного Закону в такій редакції: «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у всіх справах незалежно від характеру порушених прав».

Проте Верховна Рада України не прийняла Закон про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання.

Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.

Наведені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду мотиви про те, що сформульований Великою Палатою Верховного Суду висновок обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI виключно статтями 12 та 22 Закону № 3551-XII, не підтверджують наявності підстав для прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, оскільки висновки, сформульовані нею у наведених постановах, навпаки, є конкретними, однозначними і такими, що позбавляють можливості застосувати пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у справі, що розглядається (про визнання недійсною угоду про дострокове розірвання договору оренди землі).

Отже, оскільки зміст судових рішень та їх мотиви свідчать, що у справі №199/1479/17 не вирішувалося питання щодо захисту прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій, тобто вказаний спір не стосується виникнення або припинення прав заявника, саме як учасника бойових дій, ОСОБА_1 не звільнений від плати судового збору за подання апеляційної скарги в цій справі за наведених підстав.

Крім цього, передбачена статтею 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком й застосовується, як правило, у виключних випадках.

За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Аналогічні висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 22 липня 2025 року у справі №591/565/24, від 26 листопада 2025 року у справі №740/8454/23, в ухвалі Великої палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №567/79/23.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги мають бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, апелянтом не виконано належним чином вимоги ухвали апеляційного суду, оскільки не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України, яка передбачає залишення заяви/скарги без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків. Якщо у визначений судом строк недоліки заяви/скарги будуть виправлені, заява/скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник/апелянт не усуне недоліки заяви/скарги у строк, встановлений судом, заява/скарга вважається неподаною і повертається такій особі.

Зважаючи на те, що апелянтом не було усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалах Дніпровського апеляційного суду від 04.12.2025 та 09.12.2025, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2017 рокупідлягає визнанню неподаною та поверненню особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючисьч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 357 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий Т.П.Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова