Провадження №2/712/5348/25
03 грудня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дубини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №00-9654259 від 03.03.2024 у сумі 25 793,60 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн.
У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 03.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №00-9654259, відповідно до якого відповідачу надану кредит у сумі 8 800,00 грн.
21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9654259 від 03.03.2024, укладеного з ОСОБА_1 .
Відповідач своїх зобов`язань за договором позики належним чином не виконав. У зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9654259 від 03.03.2024 становить 25 793,60 грн., з яких: 8 800,00 грн. заборгованість по кредиту, 16 993,60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 13 листопада 2025 року, яке відкладено на 03 грудня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовній заяві зазначає про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 03.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №00-9654259, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.1. Договору).
Пунктами 1.2., 1.3. Договору визначено суму кредитного ліміту 8 000,00 грн., строк дії кредитного ліміту 360 календарних днів, дату повернення кредиту 26.02.2025.
Згідно з п. 1.3.1. Договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме 28 березня 2024 року та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії.
Пунктом 1.4. Договору передбачено тип процентної ставки фіксована.
Згідно п. 1.4.1. Договору стандартна процента ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки).
Пунктом 1.5. Договору визначено, що за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 800,00 грн.
Відповідно до графіку платежів, що відображений у п. 7.20 Договору, визначено дату видачі кредиту 03.03.2024, дату платежу 26.02.2025, суму кредиту 8 000,00 грн., комісію за надання кредиту 800,00 грн., реальну річну процентну ставку 931,66%, загальну вартість кредиту 79 936,00 грн.
Згідно договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21.10.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (Фактор) та ТОВ «Макс Кредит» (Клієнт), Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
З Акту приймання-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» отримало від ТОВ «Макс Кредит» Реєстр Боржників у кількості 6187.
Згідно витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 під номером 4959 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер договору 00-9654259 від 03.03.2024, загальна сума заборгованості 25 793,60 грн., з яких 8 800,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16 993,60 грн. заборгованість за відсотками.
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач користувався отриманими кредитними коштами, однак в добровільному порядку не повернув.
З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у сумі 8 800,00 грн., однак згідно договору кредитної лінії №00-9654259 від 03.03.2024 ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у сумі 8 000,00 грн.
З аналізу положень договору кредитної лінії №00-9654259 від 03.03.2024 можна дійти висновку, що розмір пред`явленої заборгованості по кредиту указаний з урахуванням комісії у розмірі 10% від суми кредиту, що складає 800,00 грн. (п. 1.5. Договору кредитної лінії).
Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом установлено, що умовами Договору кредитної лінії №00-9654259 від 03.03.2024 визначено сплату комісії за надання кредиту, у розмірі 10% від суми кредиту, що становить 800,00 грн. (п. 1.5. Договору).
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, врахування комісії в сумі 800,00 грн. до розміру заборгованості за кредитом є необґрунтованим, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 8 000,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення відсотків у сумі 16 993,60 грн., суд зазначає наступне.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» нараховані відсотки за користування кредитом за період з 03.03.2024 по 27.05.2024 сумі 16 993,60 грн.
Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №00-9654259 від 03.03.2024 заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.10.2025 складає 57 793,60 грн., з яких 8 800,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16 993,60 грн. прострочена заборгованість за процентами.
Договором кредитної лінії №00-9654259 від 03.03.2024 встановлений строк кредитування 360 днів, визначено дату повернення кредиту 26.02.2025, що також відображено у графіку платежів до договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, первісний кредитор здійснював нарахування відсотків за користування кредитом у період з 03.03.2024 по 27.05.2024, що становить 86 днів.
Позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» не здійснювалося нарахування відсотків за кредитним договором.
Оскільки заборгованість за відсотками у сумі 16 993,60 грн. розрахована у межах строку дії договору та згідно умов договору кредитної лінії №00-9654259 від 03.03.2024, а тому обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача.
На підставі зазначеного вище, ураховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за договором кредитної лінії №00-9654259 від 03.03.2024 у сумі 24 993,60 грн., яка складається з суми боргу 8 000,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 16 993,60 грн.
У решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 24 993,60 грн., що становить 97,00% позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 2 349,73 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 790,00 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.
Суддя: О.С. Стеценко