ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/5955/25
Провадження № 22-ц/821/2071/25
Категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

представник позивача : адвокат Клименко Тарас Васильович,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвоката Клименка Тараса Васильовича на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 жовтня 2025 року (ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Скляренко В.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 травня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.04.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №495856-КС-001, підписання якого вчинено у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», на підставі якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 20 000 грн.

Умовами Договору визначено, що плата за користування кредитом є фіксованою і сплачується за кожен день користування кредитом.

Процентна ставка упродовж строку кредитування нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування коштами із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Товариство вказує, що свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач підтвердив виникнення в нього зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Бізнес Позика».

12.06.2024 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 495856-КС-001, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.2.7 Договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції «Термін дії договору: до 19.02.2025».

Позивач вказує, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, внаслідок чого станом на 19.02.2025 утворилася заборгованість, розмір якої складає 67 475,03 грн, з яких: 19 543,14 грн заборгованість за тілом кредиту; 47 585,78 грн заборгованість за процентами; 346,11 грн комісія за надання кредитних коштів.

На підставі наведеного, ТОВ «Бізнес Позика» просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №495856-КС-001 від 10.04.2024р. в розмірі 67 475,03 грн та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 422,40грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №495856-КС-001 від 10.04.2024 в розмірі 62 126,41 грн та 2 230,30 грн в якості відшкодування судових витрат, тобто усього стягнуто суму коштів в розмірі 64 356,71 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідач отримав кредитні кошти за Договором кредиту та користувався ними, однак свої зобов`язання за таким договором належним чином та у визначені сторонами строки не виконав, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість перед позивачем в розмірі 62 126,41 грн. (з яких 19 543,14 грн тіло кредиту; 42 237,16 грн проценти за користування кредитом; 346,11 грн. комісія за надання кредиту), суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 21 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ТОВ «Бізнес Позика» - адвокат Клименко Т.В., вважаючи рішення суду ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2025 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості по процентам за користування кредитом, а саме: змінити суму стягнення з 42 237,16 грн. на грошову суму в розмірі 47 585,78 грн. В решті рішення суду залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 5 348,62 грн, суд першої інстанції зробив помилкові висновки.

Вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір в частині визначення заборгованості за процентами, помилково ототожнив поняття денна процента ставка та процентна ставка в день, помилково сприйняв Закон України «Про споживче кредитування» та норми ЦК та ЦПК України і безпідставно прийшов до висновку про можливість зменшення суми відсотків по кредиту.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про начебто нікчемність встановлених у кредитному договорі процентних ставок в день в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а також дійшов хибного висновку про їх начебто невідповідність максимальному розміру денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо відповідності розміру встановленої у кредитному договорі процентної ставки в день максимальному розміру денної процентної ставки, яка встановлена Законом України «Про споживче кредитування» зазначає, що 10.04.2024 між сторонами укладено договір №495856-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,14874498, фіксована.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023.

При цьому, вищезазначеним Законом Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %».

Отже, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%.

Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023, а Договір був укладений 10.04.2024.

Звертає увагу, що не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(ки) в день, які встановлені в Кредитному договорі, укладеному сторонами.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною у ч. 4 ст. 8 Закону: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

У даному випадку, для визначення розміру загальних витрат за споживчим кредитом потрібно додати суму процентів за користування кредитом до суми комісії за надання кредиту.

Відповідно, денна процентна ставка за Договором становить 0,95 процентів з розрахунку: (31 960,00/20 000,00)/169 днів ? 100%=0,95%.

Відповідно, денна процентна ставка за Додатковою угодою становить 0,97 процентів з розрахунку: (48 009,81/19543,14)/253 днів ? 100%=0,97%.

З вищевикладеного вбачається, що розмір денної процентної ставки, передбачений Договором № 495856-КС-001 про надання кредиту від 10.04.2024 та Додатковою угодою №1, не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі , як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у даній справі позивач вважає обґрунтованими.

Вказує, що відсотки по кредитному договору нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам договору про надання кредиту та Правилам.

У період із 10.04.2024 по 07.08.2024 включно, проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці, а в період з 08.08.2024 по 19.02.2025 включно проценти нараховувались по стандартній процентній ставці 2,00000000 %, за узгодженими сторонами умовами договору.

Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог.

Таким чином , проценти за користування кредитом становлять суму 47 585,78 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.04.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений в електронній формі Договір №495856-КС-001 про надання кредиту (далі Договір кредиту), відповідно до якого кредитор зобов`язувався надати позичальнику кредит на суму 20 000 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним і комісію за надання кредиту /т. 1 а.с. 21-30/.

Умовами Договору кредиту сторони передбачили, що кредит надається на споживчі потреби строком на 24 тижні (169 днів, з 10.04.2024 по 25.09.2024) і визначили періодичність платежів, виклавши детальні терміни повернення кредиту та сплати інших платежів у Графіку платежів, що викладений у п. 3.2.3 договору, за умовами якого погашення кредитної заборгованості мало здійснюватися ануїтентними платежами по 4 330,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 Договору кредиту стандартна процентна ставка за кредитом складає 2% в день, а денна процентна ставка 1,14874498%, що нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом (п. 3.1).

Пунктом 2.5 Договору кредиту сторони визначили, що комісія за надання кредиту складає 3 000,00 грн, що нараховується одноразово при видачі кредиту.

Аналогічні умови кредитування передбачені і у Паспорті споживчого кредиту /т. 1 а.с. 15-17/.

На виконання умов Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» 10.04.2024 надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 20 000,00 грн шляхом здійснення грошового переказу на його банківську картку, що підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід» та випискою по банківському рахунку відповідача /т. 1 а.с. 43, т. 2 а.с. 2/.

12.06.2024 сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору кредиту, відповідно до якої сторони погодили, що станом на 12.06.2024 розмір кредитної заборгованості відповідача складає 24 603,75 грн, що включає: тіло кредиту 19 543,14 грн; проценти за користування кредитом 4 714,50 грн; комісія за надання кредиту 346,11 грн. Також цією угодою внесено зміни до Договору кредиту та встановлено наступні умови кредитування: строк кредитування 46 тижнів; термін дії договору до 19.02.2025; дата повернення кредиту 19.02.2025; з 12.06.2024 по 07.08.2024 діє пільгова процентна ставка 0,8615587% в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів; з 08.08.2024 діє фіксована процентна ставка 1,14874498% в день. У пункті 5.4 Додаткової угоди сторони виклали новий графік платежів /т. 1 а.с. 34-39/.

При укладанні додаткової угоди №1 від 12.06.2024 відповідача було ознайомлено з відповідним паспортом споживчого кредиту /т. 1 а.с. 31-33/.

На виконання своїх кредитних зобов`язань відповідач здійснив 13 платежів на загальну суму 23 434,29 грн, але з 27.09.2024 не вчиняв жодних платежів у строки, що передбачені умовами Договору кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості та відповідними квитанціями про оплату /т. 1 а.с. 11-13, 143-156/.

Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «Бізнес Позика» розмір заборгованості позичальника за кредитним договором №495856-КС-001 від 10.04.2024р. станом на 23.04.2025 складає 67 475,03 грн, яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту 19 543,14 грн; проценти за користування кредитом, що нараховані за період по 19.02.2025 47 585,78 грн; комісія за надання кредиту 346,11 грн /т. 1 а.с. 11-13/.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.

Враховуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стороною позивача доведено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним Договором та Додатковою угодою №1 щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує та наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором та Додатковою угодою № 1.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що Кредитний договір укладений на 24 тижні, а згодом подовжений до 46 тижнів внаслідок укладення додаткової угоди №1, при цьому, врахував часткову сплату відповідачем коштів на погашення кредиту та здійснивши власний розрахунок процентів за користування кредитом з розрахунку 1% щоденної ставки, дійшов висновку, що до стягнення із відповідача підлягає загальна сума заборгованості у розмірі 62 126,41 грн, з яких 19 543,14 грн - борг за тілом кредиту та 42 237,16 грн - заборгованість за процентами та 346,11 грн комісії за надання кредиту.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика» вважає помилковими висновки суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи дійшла до наступних висновків.

Щодо відсотків за користування кредитом

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з умовами Договору № 495856-КС-001 про надання кредиту від 10.04.2024 сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить: стандартна процентна ставка 2,00000000 процентів в день, знижена процентна ставка 1,14874498 процентів в день користування Кредитом.

Сторони домовилися, що знижена процентна ставка нараховується за умови повернення позичальником кредиту згідно погодженого сторонами графіку платежів. У іншому випадку, проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що за зниженою процентною ставкою 1,14874498 % у день позивач нараховував відповідачу проценти з 10.04.2024 до 19.02.2025 ( з 10.04.2024 по 11.06.2024 та з 08.08.2024 по 19.02.2025) та з 12.06.2024 по 07.08.2024 за процентною ставкою 0,8615587% на день.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Товариство в апеляційній скарзі посилається на те, що денна процентна ставка за Договором № 495856-КС-001 від 10.04.2024 та Додаткової угоди №1 до нього, не перевищує 1 % денної ставки, навівши власні розрахунки, згідно яких денна процентна ставка за Договором № 495856-КС-001 від 10.04.2024 становить 0,95 процентів з розрахунку: (31 960,00/20 000,00)/169 днів ? 100%=0,95%.

Відповідно, денна процентна ставка за Додатковою угодою № 1 становить 0,97 процентів з розрахунку: (48 009,81/19 543,14)/253 днів ? 100%=0,97%.

Колегія суддів враховує, що дійсно, виходячи зі здійсненого розрахунку, який був перевірений судом апеляційної інстанції, денна процентна ставка становить 0,97 %, що є меншою за максимальний розмір денної процентної ставки 1% протягом строку дії договору, тобто до 19.02.2025.

Після закінчення строку дії договору позивачем заборгованість за процентами не нараховувалась, тому наданий позивачем розрахунок процентів за кредитним договором та Додатковою угодою є вірним.

Суд першої інстанції в достатній мірі не врахував вищевикладене та дійшов помилкового висновку про стягнення процентів у розмірі 42 237,16 грн, тому в цій частині рішення суду підлягає до зміни та збільшення розміру заборгованості суми прострочених платежів по процентах до 47 585,78 грн.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» знайшли своє об`єктивне підтвердження за наслідками перегляду судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором по процентам за користування кредитом.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, зміни рішення в частині стягнення заборгованості по процентах, а відтак позовні вимоги позивача будуть задоволені в повному обсязі, та з урахуванням того, що при зверненні до суду із даним позовом ТОВ «Бізнес Позика» було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,20 грн судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 3 633,60 грн за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд ,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвоката Клименка Тараса Васильовича задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2025 року змінити, збільшивши розмір заборгованості суми прострочених платежів по процентах за Договором №495856-КС-001 про надання кредиту від 10 квітня 2024 року та Додаткової угоди №1 до нього від 12 червня 2024 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з 42 237,16 грн до 47 585,78 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 6 056,00 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко