Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6515/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

з секретарем судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

представника заявника адвоката Лисенко С.С.,

представника боржника адвоката Коряк І.Ю.,

розглянувши в м. Полтаві в приміщенні Київського районного суду м. Полтави заяву ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду, яке потребує примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 05.08.2025 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, яке потребує примусового виконання.

Просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Мєхув Республіки Польща від 19.04.2024 № справи 1RC/21 в частині стягнення з батька ОСОБА_3 , аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1000 злотих на місяць, починаючи з 31.10.2018.

Про надходження клопотання про визнання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, суд 06.08.2025 та 01.09.2025 письмово повідомив боржника ОСОБА_5 , запропонував у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2025 клопотання призначене до судового розгляду.

В судовому засіданні з розгляду клопотання представник заявника повністю підтримала подане до суду клопотання, посилаючись на викидані в ньому обставини.

Представник боржника в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_5 не отримав належного повідомлення про судовий розгляд у м. Мєхув (Польща) на визначені дати, не мав можливості взяти участь у процесі та спростувати заявлені вимоги.

Суд, заслухавши представника заявника та представника боржника, розглянувши матеріали та дослідивши докази, приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, рішенням районного суду м. Мєхув Республіки Польща від 19.04.2024 № справи 1RC/21 встановлено, що ОСОБА_6 є батьком малолітньої ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мєхув, як дочка ОСОБА_1 , дівоче прізвище ОСОБА_8 .

Зазначеним судовим рішенням стягнуто з батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в сумі 1000 (одна тисяча) злотих на місяць, починаючи з 31 березня 2018 року, які потрібно сплачувати щомісяця до 10-го числа кожного місяця з відсотками, що передбачені законом у разі просочення оплати будь-якого з аліментних внесків.

Згідно з статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських відносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з ч.1 ст. 82 цього Закону визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні, врегулювані у розділі ІХ Цивільно-процесуального кодексу України.

Згідно з ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

За ч. 1 ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно з ч.2 ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Частиною 6 ст. 467 ЦПК України передбачено, що розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 468 ЦПК).

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи (пункту 2 частини 2 статті 468 ЦПК України).

Підстави та умови, порядок визнання та виконання рішень між державами Україна та Польща закріплено у Договорі між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який підписано 24.05.1993 року, ратифіковано постановою Верховної Ради № 3941-XII від 04.02.94 року, та набув чинності 14.08.1994 року.

Відповідно до п. 3 ст. 50 Договору між Україною і Республікою Польща рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо:

1) згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню;

2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а в випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином;

4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане;

6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

За ст. 51 Договору між Україною та Республікою Польща клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції.

При розгляді справи суд обмежується перевіркою виконання умов, передбачених статтями 50 і 51.

На виконання вимог ст. 51 зазначеного Договору заявником до клопотання додано завірену копію рішення районного суду у м. Мєхув Республіки Польща від 19.04.2024 № справи 1RC/21, письмове підтвердження, що рішення набрало законної сили, а також документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене (а.с. 24).

Відповідно до пункту с) частини першої статті 25 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, що підписана 23 листопада 2007, ратифікована Україною 11 січня 2013 року та набрала чинності для України 01 листопада 2013 року, до заяви про визнання та виконання відповідно до статті 23 або статті 24 повинні додаватися: якщо відповідач не з`явився та не був представлений у провадженні в державі походження, документ або документи, які засвідчують, залежно від обставин, що відповідач був належним чином повідомлений про провадження та мав можливість бути заслуханим, або що відповідач був належним чином повідомлений про рішення та мав можливість оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону.

Згідно зі статтею 22 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, у визнанні та виконанні рішення може бути відмовлено, якщо:

a) визнання та виконання рішення є очевидно несумісним з основами правопорядку ("ordre public") запитуваної держави;

b) рішення було отримано шляхом шахрайства у зв`язку з процесуальними питаннями;

c) провадження між тими самими сторонами про той самий предмет триває в органі запитуваної держави, і таке провадження було розпочато раніше;

d) рішення є несумісним з рішенням, винесеним між тими самими сторонами та про той самий предмет або в запитуваній державі, або в іншій державі, якщо це останнє рішення відповідає умовам, необхідним для визнання та виконання в запитуваній державі;

e) у справі, у якій відповідач або не з`явився, або не був представлений у провадженні в державі походження:

i) коли закон держави походження передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про провадження та не мав можливості бути заслуханим або

ii) коли закон держави походження не передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про рішення та не мав можливості оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону, або

f) рішення було прийнято в порушення статті 18.

Той факт, що боржник ОСОБА_5 був повідомлений про провадження та мав можливість представити свою позицію підтверджено складеним уповноваженою особою відповідного державного органу документом (а.с. 24).

Окрім того, рішення районного суду у м. Мєхув Республіки Польща від 19.04.2024 № справи 1RC/21, набрало законної сили, у встановленому законом порядку не оскаржувалося та не оскаржується боржником ОСОБА_5 станом на вирішення даного клопотання судом.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 суд враховує, що відсутні будь-які підстави ставити під сумнів додатні до клопотання та належним чином завірені документи.

Порядок повідомлення учасника справи про судовий процес і вручення цій особі судової повістки (виклику в суд) регулюється правом держави, суд якої вирішує справу по суті (lex fori),

Встановивши дані обставини, враховуючи, що ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про судове провадження про стягнення з нього аліментів, мав можливість представити свою позицію, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду відповідає вимогам статті 466 ЦПК України, до нього доданий повний перелік необхідних документів та відсутні підстави передбачені статтею 468 ЦПК України для відмови у задоволенні клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення районного суду м. Мєхув (Республіка Польща) від 19 квітня 2019 року.

Як встановлено судом, рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, набрало законної сили; його виконання не загрожує інтересам України; відсутні підстави, визначені ст. 468 ЦПК України та будь-які інші випадки, встановлені законами України, для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Тому клопотання підлягає задоволенню.

Частиною 8 статті 467 ЦПК України передбачено, що якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Керуючись ст. ст. 467-468, 473 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду, яке потребує примусового виконання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Мєхув Республіки Польща від 19.04.2024, № справи 1RC/21, в частині стягнення з батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в сумі 1000 (одна тисяча) злотих на місяць, що станом на час постановлення ухвали суду складає 11649,60 гривень, починаючи з 31 березня 2018 року, які потрібно сплачувати щомісяця до 10-го числа кожного місяця з відсотками, що передбачені законом у разі прострочення оплати будь-якого з аліментних внесків. Кошти передаються особисто матері малолітньої позивачки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (BANK PEKAO SWIFT PKOPPLPH xxx, IBAN PL, номер рахунку НОМЕР_3 , ПІБ Власника рахунку LENC). Рішення щодо внесків, які мають стягуватися починаючи з 29 лютого 2019 року, встановлює порядок негайного набуття чинності.

Боржник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , УНЗР: 696, паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги.

Повний текст ухвали судом складено 11.12.2025.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко