справа № 179/1873/25
провадження № 2/179/1000/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Голобородько Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.11.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подано до суду заяву про закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору. Також представник позивача просить суд стягнути із відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року в справі № 638/3792/20 (провадження №61-3438сво21) зроблено висновок, що: «відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань».

Судом встановлено, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №75213883 від 26.06.2021 у загальному розмірі 8013,98 грн.

Відповідачем сплачено на користь позивача заборгованість за договором позики, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості за кредитним договором від 11.11.2025 №1111/5.

Представник позивача у своїй заяві підтвердив факт відсутності заборгованості у відповідача перед позивачем та просить закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи сторони позивача щодо відсутності предмета спору, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про закриття провадження саме у зв`язку з відсутністю предмета спору, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, тобто визначив правову підставу закриття провадження у справі як відсутність предмета спору, а не відмовився від позову у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Між тим, ч. 3 ст. 142 ЦПК України застосовується як підстава для відшкодування судових витрат лише в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.04.2021 року у справі № 199/9188/16-ц.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій не врахували положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) є, відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Стаття 142 ЦПК України не містить положення про відшкодування за рахунок відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (за відсутності предмета спору), а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки позивач від позову не відмовлявся і такі витрати на правову допомогу виникли в порядку реалізації позивачем своїх процесуальних прав, зокрема, права на подання позову до суду та представництво інтересів в суді.

Отже, у даному випадку у суду відсутні процесуальні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.255, 256, 353, 354 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника позивача задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Роз`яснити учасникам справи, що в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Ю.Кравченко