Провадження № 22-ц/812/2135/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа № 467/802/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем Повертайленко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником

адвокатом Єрмоленко Анною Володимирівною,

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області, 17 вересня 2025 року суддею Догарєвою І.О. в приміщенні цього ж суду, (повний текст складено 26 вересня 2025 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

орган опіки і піклування Благодатненської сільської ради

Миколаївської області,

про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним визе позовом.

Позивач зазначав, що перебував з ОСОБА_2 у шлюбі та мають спільних дітей: неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між подружжям розірвано у 2018 році. Рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради Миколаївської області №65 від 16.08.2024 року місце проживання дітей визначено разом з батьком.

Діти проживають з ним, оскільки відповідачка веде аморальний спосіб життя, має іншу родину, дітьми, їх станом здоров`я та навчанням не цікавиться, матеріально не допомагає. Натомість він забезпечений житлом, має постійний дохід, створив дітям належні умови для проживання та фізичного і духовного розвитку.

Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, ОСОБА_1 просив позбавити її батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, зазначала, що дітей не покидала, раніше добре з ними спілкувалась.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Благодатненської сільської ради Миколаївської області подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Дитина ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Батьки розлучилися та на цей час він, та молодший брат ОСОБА_5 проживають з батьком в с. Воєводському. Під час спільного проживання з матір`ю вона пиячила, не приділяла їм з братом належної уваги, на неодноразові прохання змінити свій спосіб життя не реагувала. На даний час мати проживає окремо, після звільнення з роботи вона виїхала з с. Воєводського. Востаннє він бачив матір в суді в серпні 2025 року, до цього тривалий час не спілкувались. Будь-якої ініціативи щодо спілкування мати не проявляє, допомоги не надає. Батько навпаки, забезпечує їх з братом всім необхідним. Просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо нього, оскільки він не бачить з нею майбутнього та не бажає з нею проживати.

Дитина ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Батьки розлучилися та на цей час він, та його старший брат ОСОБА_6 проживають з батьком в с. Воєводському. З матір`ю він проживати не бажає. Коли батьки розійшлися він був ще маленький. Йому відомо, що мати зловживала спиртними напоями. На даний час мати проживає окремо та майже з ними не спілкується. Востаннє він бачив матір в суді в серпні 2025 року, та мати не підходила до нього. До цього тривалий час не спілкувались. Коли востаннє він спілкувався з матір`ю телефоном, вона запитувала не про його справи, а про інших родичів. Будь-якої ініціативи щодо спілкування мати не проявляє, сама не телефонує, допомоги не надає. Батько навпаки, забезпечує їх з братом всім необхідним. Просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо нього.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів у чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері по відношенню до них батьківських прав. Також відповідач не надав належних доказів того, що поведінка відповідачки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які у неї склалися.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Єрмоленко А.В., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення спору та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, сторони перебували у шлюбі з 01.12.2007 року по 30.01.2018 року. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради Миколаївської області №65 від 16.08.2024 року місце проживання дітей визначено разом з батьком.

Обстеженням умов проживання дітей встановлено, що їм саме батьком забезпечено належні умови проживання. Натомість мати життям дітей не цікавиться, надала згоду на їх проживання з батьком, має іншу сім`ю, проживає в іншому населеному пункті.

Позивач за місцем проживання характеризується позитивно, зарекомендував себе як дбайливий батько, користується повагою односельчан. Має постійне місце проживання, самостійний стабільний дохід, спиртними напоями не зловживає.

Між батьком та синами встановлений тісний зв`язок.

Відповідачка ОСОБА_2 власного житла та постійної роботи не має, та не має бажання забезпечувати дітям гідний рівень проживання та розвитку. Жодних стосунків з дітьми не підтримує. Більше 7 років участі у вихованні власних дітей не приймає, станом їхнього здоров`я не цікавиться, почуття материнської любові до дітей відсутнє.

Проживання дітей з батьком повністю відповідає їхнім інтересам.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 не скористалася.

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Єрмоленко А.В. справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30.01.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що був зареєстрований 01.12.2007 року, вирішено розірвати. Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 залишено дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ».

Згідно довідки Воєводського старостинського округу Благодатненської сільської ради №311 від 10.03.2024 року ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Ця ж адреса є місцем їх реєстрації.

Право власності на будинок зареєстровано за ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 працює у ПП АП «Благодатненський птахопром» на посаді слюсаря по ремонту колісних транспортних засобів та має постійний дохід. За місцем роботи характеризується позитивно.

Діти мають укладені декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з лікарями КНП «Арбузинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Арбузинської селищної ради, де батько ОСОБА_1 зазначений законним представником дітей.

Згідно інформації, наданої КНП «Арбузинський центр первинної медико-санітарної допомоги» №73/01-15 від 13.03.2025 року дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на медичне обстеження та щеплення згідно віку приводить батько ОСОБА_1 . За інформацією медичних працівників АЗПСМ с. Воєводське мати ОСОБА_2 не піклується про стан здоров`я дітей (не приводить на щеплення та на медичний огляд).

Відповідно до довідок №31 та №32 від 11.03.2025 року діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є учнями Воєводського ліцею Благодатненської сільської ради Миколаївської області. За місцем навчання діти характеризуються позитивно.

Згідно характеристики, виданої Воєводським старостинським округом Благодатненської сільської ради 10.03.2025 року ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, працює в «Птахопром», самостійно виховує дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , мати не спілкується з дітьми вже чотири роки, їх долею та здоров`ям не цікавиться.

Згідно характеристики, виданої Воєводським старостинським округом Благодатненської сільської ради 10.03.2025 року ОСОБА_2 виїхала з с. Воєводське у 2021 році і не з`являлась по теперішній час. Має двох неповнолітніх синів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з якими не проживає. Діти проживають з батьком ОСОБА_1 . За час проживання в с. Воєводське ОСОБА_2 конфліктів та скарг від сусідів не було. Характер спокійний, врівноважений. До адміністративної відповідальності не притягувалась, на засіданнях виконавчого комітету Благодатненської сільської ради не розглядалась.

Рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради Миколаївської області №65 від 16.08.2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 . За результатом обстеження умов проживання дітей встановлено, що діти проживають з батьком, який забезпечив належні умови їх проживання. Мати дітей ОСОБА_2 навчанням дітей не цікавиться, надала свою згоду щодо проживання дітей з батьком. Пояснила, що проживає в смт. Костянтинівка Вознесенського району, де має іншу сім`ю та не заперечує щодо винесення рішення про визначення місця проживання дітей з батьком.

Рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради Миколаївської області №50 від 28.05.2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей, неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Органом опіки та піклування встановлено, що батьки дітей, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучилися, діти проживають з батьком. Батько піклується про стан здоров`я дітей, позитивно характеризується за місцем проживання. Діти за місцем навчання у Воєводському ліцеї характеризуються позитивно, батько приділяє належну увагу вихованню дітей та їх навчанню. Матеріально діти забезпечені. Мати навчанням та успіхами дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідує, з вчителями контакту не підтримує. Зважаючи, що мати не бере участі у житті дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити її батьківських прав щодо дітей, неповнолітнього ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 .

Позиція апеляційного суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21)).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).

Очевидно, що сімейні відносини мають "складний" характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини. Простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав. Діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що торкаються їх інтересів. Зокрема, в силу того, як із спливом часу діти стають більш зрілими і здатними сформулювати свою думку, суди повинні належним чином враховувати їх погляди і почуття, а також їх право на повагу до їхнього особистого життя. Водночас їх погляди необов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, необов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків, особливо щодо того, що стосується регулярного спілкування зі своєю дитиною. Вочевидь право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2024 року в справі № 553/449/20 (провадження № 61-2701св24)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) вказано, що: "тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Отже, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується байдуже ставлення матері до дітей та невиконання нею своїх батьківських обов`язків.

Проте, винна поведінка відповідачки ОСОБА_2 щодо свідомого нехтування нею своїми обов`язками, та те, що така поведінка становить реальну загрозу для дітей їх здоров`ю та психічному розвитку є недоведеним.

Отже, відмовляючи у позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого про відсутність таких підстав.

Не впливають на висновки суду і свідчення дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які просили про позбавлення матері прав щодо них. При цьому апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду, який неодноразово наголошував на тому, що дитина має бути заслухана, а її думка врахована судом, однак озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам та може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через вік неспроможна надати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, витрати позивача залишаються за його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Єрмоленко Анною Володимирівною, залишити без задоволення.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 15 грудня 2025 року