ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

24.09.2025 ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Микитишин О.М., звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач просить:

- стягнути з відповідача аліменти на малолітню дитину - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача аліменти на малолітню дитину - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий період, починаючи з травня 2025 року по дату звернення до суду з цим позовом.

Позовна заява обґрунтована таким.

10 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

У шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З грудня місяця 2021 року, подружжя, яке проживало разом з донькою у квартирі АДРЕСА_1 , припинило свої шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства.

За позовною заявою Відповідача, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2024 року у справі №755/14116/24, шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 16.12.2024 року.

Після фактичного припинення проживання однією сім`єю, малолітня донька - ОСОБА_4 , залишилась проживати з Позивачкою, яка повністю присвятила себе вихованню доньки та забезпеченню повноцінних умов для життя і розвитку дитини відповідно до її віку та потреб.

01.03.2022 року у зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України внаслідок військової агресії «російської федерації» проти України, Позивачка була змушена виїхати з донькою за-межі України до Республіки Польща, де проживають по теперішній час.

Позивачка та малолітня донька - ОСОБА_3 фактично проживають у АДРЕСА_2 та їх офіційне перебування на території Республіки Польща підтверджується повідомленнями про надання номерів ПЕСЕЛЬ.

З 15.04.2022 року по теперішній час ОСОБА_3 відвідує школу №1 у м. Кракові та являється ученицею 6-А класу цього навчального закладу. Паралельно, вона продовжує навчання в Україні у Ліцеї № 214 Оболонського району м. Києва 6-Г класу за сімейною формою навчання.

Окремо, дитина відвідує: приватні уроки фортепіано (загальна вартість яких за І (один) календарний місяць складає 320 злотих, що у гривневому еквіваленті становить 3559, 62 грн), заняття з театрального мистецтва (загальна вартість яких за 1 (один) календарний місяць становить 130 злотих, що у гривневому еквіваленті - 1446,10 грн), заняття з хіп-хопу (загальна вартість яких за 1 (один) календарний місяць складає 100 злотих, що у гривневому еквіваленті становить 1112.38 грн).

За весь час проживання дитини з Позивачкою в м. Києві та за кордоном, Відповідач майже не приймав участі в утриманні доньки, не цікавився її потребами та особливо не намагався підтримувати зв`язок з нею як батько. Сама дитина здебільшого Ініціювала спілкування з батьком через листування за допомогою месенджеру телеграм.

Після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, Позивачка неодноразово в усних розмовах нагадувала Відповідачу про потреби дитини та його батьківський обов`язок з її утримання. Позивачка періодично нагадувала та писала Відповідачу перерахувати їй на картковий рахунок кошти на утримання дитини та додаткові витрати, пов`язані з відвідуванням донькою додаткових занять, і у всіх відповідях на и звернення, Відповідач погоджувався, уточню вав суми та реквізити для перерахування коштів, обіцяв перерахувати, але на цьому І закінчувалась його подальша участь у наданні матеріальної допомоги з утримання доньки. Додатково надаємо скріни з листування через месенджери вайбер Позивачки та Відповідача, що підтверджують її звернення та прохання сплачувати аліменти на утримання дитини.

Між батьками дитини навіть мали місце перемовини щодо укладення договору про утримання дитини (Відповідач пересилав проект договору на узгодження), однак, досягти згоди з Відповідачем щодо його участі у понесенні витрат на утримання доньки Позивачці так і не вдалось.

З 2022 року Відповідач фактично самоусунувся від своїх обов`язків з утримання дитини.

Із-за свідомого нехтування Відповідачем належними батьківськими правами, Позивачка змушена нести самостійно витрати на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 (придбання одягу, взуття, продуктів харчування та ліків (у разі хвороби чи профілактики міжсезонних захворювань, книжок та шкільного приладдя, оплата додаткових занять (уроків), страхування тощо), і забезпечувати їй належні умови для повноцінного життя і гармонійного розвитку відповідно до її віку.

Вказані обставини та неналежна поведінка Відповідача як батька, стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

З урахуванням принципу рівності прав і обов`язків батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та того факту, що потреби дитини залишаються поза увагою Відповідача, що є прямим свідченням наявності в його діях ухилення від батьківського обов`язку з утримання доньки, Позивачка вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття .

З урахуванням наявної вини у діях Відповідача у наданні матеріальної допомоги дитині, вжиття Позивачкою заходів щодо одержання аліментів від Відповідача, що знаходять своє підтвердження у їх скріншотах листування. Позивачка вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за минулий період починаючи з травня 2025 року по дату звернення до суду з даним позовом.

Відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші неповнолітні діти чи непрацездатні батьки, які потребують допомоги від нього. Як відомо Позивачці, Відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату, однак точне місце роботи їй не відоме.

Ухвалою від 30.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в судове засідання; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Представник відповідача - адвокат Петренко А.С. подала відзив не позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 05.11.2025, зареєстрований судом 06.11.2025 за вх. № 87337/25), в якому зазначила таке.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за минулий період починаючи з травня 2025 року по дату звернення до суду з даним позовом.

Заявлені позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 10.09.2011 року по 15.11.2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 01.02.2022 року позивачка з донькою, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, вимушено виїхали проживати до Республіки Польща і наразі проживають у м. Кракові. В позові вказано, що відповідач самоусунувся від своїх обов`язків з утримання дитини, позивачка вимушена нести самостійно витрати на утримання дитини і це стало підставою для звернення до суду з даним позовом в порядку ст. ст. 141, 180, 181, 182 183, 191 СК України.

Відповідач частково погоджується з позовними вимогами, а саме в частині стягнень аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4, але не 1/3 та заперечує проти задоволення даного позову в повному обсязі.

Дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 10.09.2011 року по 15.11.2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дійсно наразі донька проживає разом з позивачкою в Республіці Польща м. Краків.

Проте, не зважаючи на те що подружні стосунки між сторонами припинилися, відповідач спілкується з донькою та надає їй моральну та матеріальну підтримку і допомогу. Відповідач у справі відкрив дитячу валютну картку в АТ «Універсал Банк», яку регулярно поповнює з березня 2025 року і ці кошти йдуть на потреби доньки, даний факт підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 01.01.2025 року по 21.10.2025 року, накладними про відправлення посилок з одягом і подарунками. Також, те що батько приймає безпосередню участь у житті дитини навіть на відстані (в тому числі і фінансову), підтверджується скріншотами листування з донькою.

Тому, ніякої наявної вини відповідача у ненаданні матеріальної допомоги дитині не вбачається, а тим паче немає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за минулий період починаючи з травня 2025 року по дату звернення до суду з даним позовом, оскільки така вимога спростовується випискою з дитячого карткового рахунку та не підтверджена позивачкою належними та допустимими доказами, в порядку передбаченому нормами ЦПК України.

Що стосується прохання стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, то відповідач погоджується з аліментами у розмірі 1/3 частини на утримання доньки.

Статтею 183 СК України передбачено, що аліменти на одну дитину стягуються у розмірі однієї чверті, саме з таким розміром погоджується відповідач.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язок утримувати дитину однаково покладається на обох батьків.

Окрім того, відповідно до п. 1-3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Тож, з урахуванням вищевикладеного під час винесення рішення судом просимо врахувати, що відповідач надавав та надає доньці кошти в добровільному порядку, а тому не має підстав для стягнення аліментів за минулий період, що стосується присудження аліментів з моменту звернення до суду з позовом, відповідач погоджується з аліментами у розмірі 1/4 частини, як це передбачено Сімейним кодексом України.

11.11.2025 представник позивача - адвокат Микитишин О.М. подала відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 11.11.2025, зареєстрований за вх. № 88557/25), в якому зазначила таке.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачка зазначила, що після фактичного проживання однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, а згодом після розірвання шлюбу на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2024, їх спільна донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ОСОБА_3 ) проживала та по теперішній час продовжує проживати з матір`ю. На сьогоднішній день, ОСОБА_3 проживає у місті Кракові на території Республіки Польща, відвідує там школу та паралельно продовжує навчання у Ліцеї №214 Оболонського району м. Києва в Україні. Окрім навчання дівчинка відвідує приватні уроки фортепіано, заняття з театрального мистецтва та заняття з хіп-хопу і активно приймає участь у концертах. За весь час проживання дитини з Позивачкою, Відповідач майже не приймає участі в утриманні доньки та особливо не проявляє активну позицію у її вихованні та житті. Листування, дзвінки між Відповідачем як батьком та ОСОБА_3 здебільшого відбуваються за ініціативи самої доньки. Починаючи з кінця 2021 року Позивачка неодноразово в усних розмовах та листуваннях через месенджери нагадувала Відповідачу про його обов`язок з утримання дитини, розписувала витрати на її потреби (одяг, взуття, витрати на додаткові заняття (гуртки), лікування та інші базові потреби), а Відповідач у відповідь - з усім погоджувався, однак практично участь його в утриманні спільної дитини була далекою від покриття хоча би половини тих витрат, які Позивачка несла та несе по сьогоднішній день на дитину, забезпечуючи їй належні умови для життя та розвитку відповідно до її віку. Саме така поведінка Відповідача і стала причиною звернення Позивачки з даним позовом до суду з метою забезпечення найкращих інтересів дитини та гарантій на щомісячне регулярне утримання дитини з боку її батька. Відповідачка вважає за необхідне стягнути з Відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1 /3 з усіх видів заробіку (доходу) Відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття у відповідності з ч. 3 ст. 181 та ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Також, оскільки, між Позивачкою та Відповідачем мали місце неодноразово розмови щодо потреб дитини, їх вартості та необхідності спільної участі батька у цих витратах, що свідчить про вжиття заходів з боку матері дитини на одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від його прямих законних обов`язків (скріни листування між Позивачкою та Відповідачем додавались), Позивачка вважає за необхідне стягнути з Відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 за минулий період починаючи з травня 2025 року по дату звернення до суду з позовною заявою у відповідності з ч. 2 ст. 191 СК України.

Однак, сторона Відповідача частково погоджується з позовними вимогами, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1 /4, але не 1 /3 та заперечує проти задоволення даного позову в повному обсязі.

У своєму Відзиві, Відповідач зауважує, що він спілкується з донькою та надає їй моральну та матеріальну підтримку і допомогу, що знаходить своє підтвердження у скріншотах листування його з ОСОБА_3 . Разом з цим, з його боку відкрито дитячу валютну карту в АТ «Універсал Банк», яку він регулярно поповнює з березня 2025 року і ці кошти йдуть на потреби доньки (додає виписку з карткового рахунку за період з 01.01.2025 по 21.10.2025). Також з його боку було здійснено відправку посилок з одягом та подарунками для доньки від 31.05.2024 та 27.02.2025. На його думку, вказані обставини свідчать про те, що він надавав та надає доньці кошти у добровільному порядку, а тому підстав для стягнення аліментів за минулий період немає та він погоджується на стягнення з нього аліментів у розмірі 1 /4 частини, як це передбачено Сімейним кодексом України.

Позивачка, ознайомившись з Відзивом та аргументами, якими Відповідач обґрунтовує свої заперечення, вважає за необхідне повідомити наступне.

Щодо участі Відповідача як батька у житті дитини та їх спілкування (дані обставини Відповідач підтверджує скріншотами), то хотілося б зауважити, що як і згадувалось Позивачкою у позові, ініціатором розмов та дзвінків здебільшого є сама донька. Додатково додаємо скрінштоти листування, які свідчать про реальну взаємодію батька і дитини. Відповідач зазвичай посилається або на зайнятість (або на сон) або взагалі не відповідає на дзвінки/повідомлення дитини, бо живе своїм особистим життям, а потреби дитини ставить на «другий план».

До речі, телефон, про який донька дуже просила батька купити їй, так і не був придбаний.

Щодо відкриття Відповідачем дитячої валютної карти в АТ «Універсал Банк» і регулярне поповнення її з березня 2025 року, то хотілося б звернути увагу суду, що з наданої Відповідачем Виписки з карткового рахунку вбачається, що картка належить Відповідачу, а не доньці (як це має бути якщо відкривається в інтересах і на ім`я дитини) та Відповідач здійснює через неї як свої особисті платежі так і дійсно інколи перераховує деякі грошові кошти для дитини, доступ до яких вона має лише фізично вставивши платіжну картку у банкомат. В цьому можна пересвідчитись дослідивши платежі з визначенням «Банкомат ##### МСС 6011», таких платежів з боку Відповідача було проведено за вказаний ним період всього - 4" без ідентифікації чіткого призначення платежу. Окрім цього, було проведено лише 2 платежі для оплати замовлення з TEMU на прохання ОСОБА_3 .

Відтак, можна прийти до висновку, що Відповідач перераховує в інтересах доньки певні суми, які варто розглядати як понесені додаткові витрати на утримання дитини, але аж ніяк не сплату аліментів на утримання доньки на регулярній основі. Тоді як, дитина потребує щодня покриття її базових потреб для проживання, розвитку, навчання та виховання, а загальна сума, яка була Відповідачем перерахована на так звану «дитячу валютну карту» за період з 01.01.2025 по 21.10.2025 взагалі є мізерною порівняно з тими витратами, які несе Позивачка на утримання ОСОБА_3 .

Така ж позиція підтверджується і висновком Касаційного цивільного суду, викладена у Постанові від 05 серпня 2025 року у справі №390/2379/24.

Також, в обґрунтування зменшення розміру аліментів, з 1 /3 на 1 /4 , Відповідач посилається на ст. 183 СК України, тоді як такі вимоги застосовуються виключно у разі звернення до суду із заявою про видачу судового наказу (ч. 5 ст. 183 СК України), а не у позовному провадженні.

Інших обґрунтувань та належних і допустимих доказів у бік зменшення заявленої суми аліментів до стягнення, Відповідач до суду не надав.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як зазначалось Позивачкою у позовній заяві, Відповідач є здоровою та працездатною особою, має дохід (про що свідчить та не заперечує сам Відповідач, надаючи Виписки з одного із власних рахунків та листування між ним і донькою/між ним і Позивачкою, але при цьому уникаючи про місце роботи і його реальні доходи), на його утриманні немає інших дітей, непрацездатних батьків, що не позбавляє ОСОБА_2 можливості сплачувати аліменти на утримання дитини згідно заявлених вимог.

Таким чином, сторона Позивача вважає, що заявлений розмір аліментів - 1 /3 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача забезпечуватиме реальне покриття основних базових (побутових) потреб дитини та інших потреб, пов`язаних з її розвитком, навчанням і вихованням з урахуванням її віку на день розгляду даного спірного питання так і до досягнення нею повноліття.

Сторона позивача також зазначає, щодо доводів Відповідача, що так як він надавав та надає доньці кошти у добровільному порядку, відсутні підстави для стягнення з нього аліментів за минулий період, оскільки за вказаний період не було надано жодного доказу, який би підтверджував, що ним сплачувались аліментів за наслідками тривалих звернень Позивачки до Відповідача. При цьому, факту листування та самих звернень він не заперечує, що ще раз свідчить, що мали місце такі обставини як вжиття заходів з боку Позивачки щодо одержання аліментів з Відповідача та ухилення з його боку від надання утримання дитині у порядку ч. 2 ст. 191 СК України.

13.11.2025 представник відповідача - адвокат Петренко А.С. подав заперечення (документ сформований в системі «Електронний суд» 13.11.2025, зареєстрований судом за вх. № 89727/25), в яких зазначила таке.

Що стосується доводів, підстав, міркувань та вимог позивача викладених в аргументації позовної заяви та відповіді на відзив, то відповідач з ними не погоджується з огляду на наступне.

1). Позивачка не дає можливості Відповідачу повною мірою реалізувати батьківські права та обов`язки, приймаючи рішення стосовно доньки одноособово. Позивачка не привозила та не планує привозити доньку в Україну, чим обмежує Відповідача в повноцінному спілкуванні з дитиною, в той час як за всім відомими обставинами пов`язаними з воєнним станом, чоловіки обмежені у виїзді за межі України. Картки на яку можна було б перераховувати аліменти у Позивачки немає. Тому, Відповідачем було прийнято рішення відкрити та передати фізичну валютну картку (так звану Дитячу карту) відкриту на його ім`я, якою користується донька і яку поповнює Відповідач щомісячно, на підтвердження чого вже надавалась виписка до відзиву.

2). Що стосується пояснень Позивача, про перераховані Відповідачем кошти, які вона розцінює, як додаткові витрати варто зауважити, що ч. 1 ст. 185 СК України чітко визначено що таке додаткові витрати на дитину.

Відтак ч. 1 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Тому перераховані кошти, не є додатковими витратами.

3). Щодо вимоги сплачувати аліменти у розмірі 1/3, як вже зазначалось у відзиві на позовну заяву відповідач погоджується з аліментами у розмірі 1/4 частини, як це передбачено Сімейним кодексом України.

Статтею 183 СК України передбачено, що аліменти на одну дитину стягуються у розмірі однієї чверті, саме з таким розміром погоджується відповідач.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

4). В своїй відповіді на відзив стороною Позивача вказується, що Відповідач є здоровою та працездатною особою, має дохід надаючи Виписки, але уникає інформації про місце роботи і реальні доходи, на його утриманні немає інших дітей, непрацездатних батьків, що не позбавляє ОСОБА_2 можливості сплачувати аліменти на утримання дитини згідно заявлених вимог.

На противагу вказаному, варто зауважити, що ОСОБА_2 наразі безробітній і вже 2-гий місяць перебуває в пошуках роботи, не має постійного джерела доходу, лише мінливі підробітки.

Що стосується непрацездатних батьків, то на утриманні Відповідача перебуває його мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка отримує мінімальний розмір пенсії, а тому вказане відповідачем не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 1-3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Тож, з урахуванням вищевикладеного під час винесення рішення судом просимо врахувати, що відповідач надавав та надає доньці кошти в добровільному порядку, а тому не має підстав для стягнення аліментів за минулий період, що стосується присудження аліментів з моменту звернення до суду з позовом, відповідач погоджується з аліментами у розмірі 1/4 частини, як це передбачено Сімейним кодексом України.

20.11.2025 представник позивача - адвокат Микитишин О.М. подала додаткові пояснення у справі (документ сформований в системі «Електронний суд» 20.11.2025, зареєстрований за вх. № 91588/25), в яких зазначила таке.

Ознайомившись зі змістом Заперечень на відповідь на відзив, сторона Позивача вважає за необхідне надати свої додаткові пояснення та заперечення на зазначені Відповідачем обставини.

1). Відповідач звертає увагу суду, що Позивачка не дає йому можливості повною мірою реалізовувати батьківські права та обов`язки, приймаючи рішення стосовно доньки одноособово. Позивачка не привозила та не планує привозити доньку до України, чим обмежує Відповідача у повноцінному спілкуванні з дитиною, у той час як всім відомими обставинами пов`язаними з воєнним станом, чоловіки обмежені у виїзді за межі України.

Разом із тим, ОСОБА_1 приймаючи рішення стосовно доньки з питань її виховання та розвитку (у тому числі, що стосується її безпеки життя та здоров`я), завжди діє виключно в інтересах дитини та враховує її думку, як і має бути зі сторони матері. Відповідач не позбавлений реалізовувати свої права як батько дівчинки, включаючи його спілкування з нею та прийняття участі у її житті, адже не зважаючи на той факт, що дитина наразі проживає за кордоном, сучасні технології не позбавляють можливості батька бути частіше у житті дитини аніж він є. Зі скрінів листування, що додавались до Відповіді на відзив чітко прослідковується «активна позиція» Відповідача у житті дитини, що суперечить його доводам щодо дійсного бажання повноцінного спілкування з дитиною. Окрім цього, саме Позивачка кілька разів була ініціатором пропозицій - організувати спільну зустріч Відповідача з донькою у Львові, але останній посилаючись на те, що він будучи військовозобов`язаним, який без «броні» та «відстрочки» не бажає зустрічатися з працівниками ТЦК, а відтак - не погоджувався на подібні зустрічі. Таким чином, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували зазначені вище Відповідачем обставини, не були надані з його боку.

Дана справа не стосується спору про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, а має місце - спір щодо зобов`язання Відповідача сплачувати на регулярній основі аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки саме такий батьківський обов`язок зі сторони Відповідача - не виконується.

2). Відповідач зазначає, що номеру картки Позивачки на яку б він перераховував аліменти у нього немає, ось чому він відкрив на своє ім`я рахунок у 2025 році та передав фізичну валютну картку доньці, яку він щомісяця поповнює.

Однак, такі твердження не відповідають дійсності, оскільки Позивачка повідомляла Відповідачу наявний у неї номер платіжної банківської картки, що знаходить своє підтвердження у їх листуваннях (скріни додаються), та як вже згадувалось у Відповіді на відзив на позовну заяву, Відповідач активно користувався коштами з так званої «Дитячої валютної картки» на особисті потреби і з Виписки з рахунку взагалі не прослідковується, що він здійснював саме щомісячні платежі на користь дитини, у тому числі із призначенням платежу «АЛІМЕНТИ».

Дитина виїхала за межі України ще в 2022 році, а батько фактично після регулярних нагадувань про його батьківський обов`язок з утримання дитини, відкрив рахунок і фізично сформував так звану «Дитячу валютну картку» лише у 2025 році, як і за весь цей час переслав дитині лише 2 посилки, про що він і не заперечує та підтверджує відповідними квитанціями. Такі дії можуть свідчити лише про безвідповідальність Відповідача та свідоме ухилення від прямих батьківських обов`язків.

3). Позивачка не заперечує того факту, що з боку Відповідача отримувались певні кошти на утримання дитини, що свідчить та сама Виписка з рахунку, яку він надає, але такі платежі не мали регулярного характеру, не містили визначення призначення платежу, а відтак їх варто розцінювати як «добровільні грошові кошти на утримання дитини», але аж ніяк не аліменти, що також відповідає діючій правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Тим паче, такій «добровільній участі» Відповідача в утриманні дитини - завжди передували нагадування/прохання як з боку Позивачки так і самої дитини, а не усвідомлена позиція дорослого чоловіка - батька, який зацікавлений у забезпеченні гідних умовах життя для своєї дитини.

Відтак, на аргументи сторони Відповідача, що перераховані Відповідачем кошти є не додатковими витратами, як це було зазначено у Відповіді на відзив, слід зауважити, що у будь-якому випадку такі кошти і не є «аліментами» у розумінні ст. 180 СК України.

4). Відповідач стверджує, що він наразі безробітній і вже 2-й місяць перебуває у пошуках роботи, немає постійного джерела доходу, а лише мінливі підробітки та що на його утриманні перебуває його мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка отримує мінімальний розмір пенсії, а тому вказане Позивачкою, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини згідно заявлених вимог (бо працездатний, має дохід, на його утриманні немає непрацездатних батьків), не відповідає дійсності. Разом з цим, Відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1 /4 частини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Проте, Відповідач зазначаючи такі обставини, як:

- безробітній - не надає доказів на підтвердження наявності у нього такого статусу чи перебування його на біржі праці у Державній службі зайнятості з підстав пошуку роботи;

- на його утриманні перебуває його мати-пенсіонерка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - не надає доказів такого утримання з його боку та необхідності для її утримання взагалі. Як відомо Позивачці, у Відповідача є ще брат, який проживає у Ізраїлі та їхня мати - ОСОБА_5 , ще до війни знайшла себе у нових стосунках і виїхала з Києва, проживає з новим чоловіком, який повністю забезпечує її всі потреби.

Таким чином, вказані аргументи Відповідача, як підстава зменшення заявленого до стягнення розміру аліментів з 1/3 та 1/4 є безпідставними та необґрунтованими, які не варто брати до уваги суду при ухваленні рішення за наслідками розгляду даної справи.

Що ж стосується стягнення аліментів за минулий період, то Відповідач не надав жодних документальних підтверджень про сплату аліментів на утримання дитини, які б містили саме визначення призначення платежу за яким можна було ідентифікували перераховані грошові кошти як сплату аліментів. При цьому, факту вжиття заходів з боку Позивачки щодо одержання аліментів з Відповідача та ухилення з його боку від надання утримання дитині у порядку ч. 2 ст. 191 СК України, що підтверджується регулярними зверненнями, викладеними у їх спільних переписках, - не спростоване відповідачем, що свідчить, що такі дії вживалися Позивачкою, але Відповідачем - їх було проігноровано.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів.

10.09.2011 сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2024 у справі № 755/14116/24 розірвано. Рішення набрало законної сили 16.12.2024 (а.с.20-21).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні (а.с. 23-29).

Дитина навчається в ліцеї № 214 Оболонського району м. Києва в 6-Г класі (а.с.30).

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд керується таким.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2025 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить - 2 563 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 грн.

Стаття 181 СК України встановлює що, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Заперечуючи проти стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття відповідач зазначив таке:

- надає матеріальну допомогу дитині, відкрив дитячу валютну картку в АТ «Універсал банк», яку поповнює з березня 2025 року;

- відповідач зараз безробітний, шукає роботу, не має постійного джерела доходу;

- має на утриманні маму - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка отримує мінімальний розмір пенсії;

- згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

На підтвердження своїх заперечень надав:

- копії листування у месенджерах з донькою;

- виписки по картковому рахунку за період з 01.01.2025 по 21.10.2025;

- експрес накладні «Нова пошта».

З копій листування та ескпрес накладних «Нова пошта», наданих відповідачем (а.с.70-81, 85-86, суд установив, що він підтримує спілкування з дитиною, здійснював перерахування коштів, надсилав подарунки дитині в Польщу.

Разом із тим, добровільне нерегулярне надання матеріальної допомоги дитині, надсилання подарунків дитині, не позбавляє права позивачку звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, оскільки аліменти є обов`язковим щомісячним платежем, який один із батьків зобов`язаний сплачувати на дитину до досягнення нею повноліття.

З виписки по картці від 21.10.2025 суд установив, що за період з 01.01.2025 по 21.10.2025 по рахунку (картка № НОМЕР_1 ) здійснювались операції, зокрема переказ на картку, зняття коштів в банкоматі. Сума зарахувань за вказаний період становить 974,51 доларів США.

Водночас картка № НОМЕР_1 відкрита в АТ «Універсал банк» на відповідача - ОСОБА_2 , що спростовує його твердження про відкриття «дитячої картки», оскільки така картка відкривається саме на дитину, яка є власником такої картки.

Відповідач не надав доказів перебування на його утриманні матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому такі твердження відповідача є необґрунтованими.

Суд перевірив обґрунтованість тверджень відповідача про відсутність у нього постійного джерела доходів та установив таке.

Згідно з відповіддю № 2051994 від 26.11.2025 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді Маркєлової В.М., відповідачу за період з січня 2025 року по 17.10.2025 (дата звільнення) нараховано заробітну плату у загальному розмірі 629 852,96 грн.

З відповіді № 2051177 від 26.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповіді № 2051224 від 26.11.2025 з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ, які сформовані засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді ОСОБА_6 , суд установив, що у відповідача відсутнє на праві власності будь-яке рухоме або нерухоме майно.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує таке:

- малолітня дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні;

- часткове визнання відповідачем позовної вимоги;

- наявність у відповідача за період з 01.01.2025 по 17.10.2025 заробітної плати;

- відсутність у відповідача на праві власності іншого нерухомого або рухомого майна;

- відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має;

- рівні обов`язки батьків щодо утримання спільної дитини.

Отже, суд вважає, що достатнім, незавищеним та таким, що не буде порушувати майнові права дитини та платника аліментів, є аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий період, починаючи з травня 2025 року по дату звернення до суду з цим позовом - 24.09.2025, суд керується таким.

Заперечуючи проти задоволення позову в цій частині, відповідач зазначив, що він спілкується з дитиною, надавав матеріальну допомогу, надсилав подарунки, відкрив дитячу картку в АТ «Універсал банк».

Разом із тим, суд зазначає таке.

Надсилання подарунків дитині, надання іншої допомоги дитині не позбавляє позивачку звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий період.

Добровільне нерегулярне перерахування коштів дитині не є аліментами, оскільки аліменти є обов`язковим щомісячним платежем та не залежить від іншої добровільної допомоги дитині від батька, яку він надає не щомісяця.

Картка № НОМЕР_1 відкрита в АТ «Універсал банк» на імя відповідача - ОСОБА_2 , що спростовує його твердження про відкриття «дитячої картки», оскільки така картка відкривається саме на дитину, яка є власником такої картки, а не один із батьків.

Заперечуючи проти задоволення позову в цій частині, відповідач зазначив, що позивачка не подала доказів щодо вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

На підтвердження вжиття заходів щодо вжиття заходів одержання аліментів з відповідача позивачем надано копії листування у месенджерах (вайбер, телеграм), в яких позивачка зазначає про відвідування дитиною певних занять, їх вартість, номер її рахунку.

Разом із тим, у цих листуваннях не міститься інформації щодо розміру аліментів (частка від доходів або тверда грошова сума), порядку їх сплати (перерахування на картку, інший переказ).

Оскільки позивачка не надала доказів щодо вжиття заходів одержання аліментів з відповідача (офіційні звернення), суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий період, починаючи з травня 2025 року по дату звернення до суду з цим позовом - 24.09.2025 та стягує аліменти з відповідача від дня пред`явлення позову - 24.09.2025.

Суд зазначає, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідач, а відповідач, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст.141,1 42 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн у дохід держави.

Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду - 24.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення судового рішення.

Судове рішення складено 03.12.2025.

Суддя В.М. Маркєлова