Провадження № 2-о/750/281/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Слісаря А.В.,

за участю

секретаря Примак Т.В.,

заявниці, представника заявниці,

представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин,

заінтересовані особи Міністерство оборони України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та просила встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заява обґрунтована тим, що після загибелі ОСОБА_2 , виникла потреба у визначенні кола осіб, які мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Заявниця, як дружина загиблого, отримала частину одноразової грошової допомоги, а інша частина залишилася не виплаченою у зв`язку з тим, що мати померлого ОСОБА_3 не виключена з кола осіб, які мають право на вказану допомогу у зв`язку з розбіжностями у написанні її імені.

Ухвалою суду від 12.11.2025 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

26.11.2025 року до суду надійшли письмові пояснення по справі у яких Міністерство оборони України просить відмовити у задоволенні заяви, обґрунтовуючи це тим, що з наданих документів не можливо встановити, що ОСОБА_3 за життя перебувала на утриманні ОСОБА_2 , жили разом та вели спільне господарство. Вказує, що немає підтверджень, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , тому у заявника не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_2 . Додані до справи документи не підтверджують, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 . У тексті пояснень вказує, що дана справа не може розглядатися у порядку окремого провадження, а тому вказує про залишення заяви без розгляду.

Заявник та її представник у судовому засіданні просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні вказав, що заява є обґрунтованою та не заперечував щодо її задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Заслухавши осіб, які були присутні у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з метою визначення кола осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу після загибелі її чоловіка ОСОБА_2 .

Заінтересована особа Міністерство оборони України у письмових поясненнях вказує, що документами доданими до заяви не підтверджується факт, який просить встановити заявник та просить відмовити у задоволенні заяви. У тексті пояснень вказує, що справа не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, а тому її необхідно залишити без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) зазначив, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Із точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Встановлення факту не повинно пов`язуватися з наступним вирішенням спору про право та (або) впливати на обсяг цивільних прав та обов`язків в інших правовідносинах третіх осіб. Інакше така заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а відповідний факт за наявності спору про право має бути встановлений у справі в порядку позовного провадження.

Подібний підхід до застосування норм права викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 березня 2025 року у справі № 405/6276/24 (провадження № 61-421св25).

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права (висновок постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 404/1599/21, провадження № 61-10317св24).

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Отже, Міністерство оборони України, яке призначає та виплачує одноразову грошову допомогу у разі загибелі військовослужбовця, не визнає факт, який просить встановити заявник, а тому у даному випадку вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки в процесі судового розгляду встановлено, що має місце реальний, а не гіпотетичний(можливий, припущений) спір про право щодо одноразової грошової допомоги, тому заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 293, 315, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право подати до суду позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Слісар