ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2179/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3090/25 Категорія: 304090000 Душин О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
судді Карпенко О. В., Сіренко Ю. В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Кушнеренко Т. В. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.10.2025 (повний текст складено 08.10.2025, суддя в суді першої інстанції Душин О. В.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 9540 грн. В обґрунтування вимог вказано на те, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання по поверненню кредитних коштів разом з нарахованими процентами та іншими платежами.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.10.2025 позов у справі задоволено з посиланням на обґрунтованість доводів позивача про невиконання позичальником своїх кредитних зобов`язань.

Представник відповідача подала на вказане рішення суду 06.11.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вказано на те, що 05.03.2023 о 12.08 годині відповідач отримав сповіщення про вхід до особистого акаунту онлайн банкінгу «UKSIB online», яке він не здійснював. Після цього за його зверненням було проведено блокування карток та онлайн банкінгу, однак шахраям вдалося провести обмін валюти з карти та виведено на невідому картку кошти в розмірі 20200,00 гривень.

05.03.2023 позивач зателефонував до оператора мобільної мережі Vodafon з приводу надання пояснень, яким чином невідомі особи заволоділи його номером телефону, на що було надано відповідь, що номер було активовано 05.03.2023 та більше інформації вони зможуть надати при зверненні до них з Національної поліції з відповідним запитом.

05.03.2023 сім-картка знаходилася у планшеті, який перебував у відповідача, що з 22.02.2022 перебуває в Польщі та до цього часу до України не повертався, що підтверджується копією закордонного паспорту. Планшет в свою чергу, де перебувала сім-картка, також було заблоковано шахраями.

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит ПрАТ «Водафон» телекомунікаційні послуги по абонентському номеру НОМЕР_1 надавалися знеособлено (анонімно), без реєстрації персональних даних та укладення договору. 22.11.2022 номер було деактивовано, оскільки закінчився термін дії номера (більше року не поповнювався рахунок). Останнє поповнення було 21.08.2021. Через кілька місяців сім-картка з цим номером була запущена до продажу.

У цей же день шахраї зламали акаунти відповідача в соціальних мережах та почали від його імені писати родичам повідомлення з метою встановлення паролю Приватбанку.

13.04.2023 відповідач виконав запит до Бюро кредитних історій України, і виявилося, що на нього 05 та 06 березня 2023 року оформлено кредити в декількох установах таких, як «КАЧАЙ ГРОШІ», «АВЕНТУС УКРАЇНА», «Манівео швидка копійка», після чого позивач оскаржив дані договори до суду. Після подання позовів такі позичальники як «Авентус Україна» та «Манівео швидка копійка» списали кредитну заборгованість, що зумовило залишення позовних вимог без розгляду, проте в даній справі позвоні вимоги було задоволено.

Також факт шахрайських дій підтвердив і Укрсиббанк та у відповідності до платіжного доручення від 07.12.2023 повернув викрадені кошти з рахунку, шляхом відновлення рахунку до попереднього стану.

З приводу шахрайських дій відповідач звернувся до поліції, відомості внесені до ЄРДР за номером 0001284.

Оскільки відповідач кредитні кошти не отримував підстав для стягнення заборгованості у цій справі не має.

Відзиву на апеляційну скаргу

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі меншому тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже за таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 05.03.2023 між ОСОБА_1 , як позичальником, та ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №05.03.2023-100000702, за яким ТОВ «Споживчий Центр» зобов`язався надати кредит у розмірі 4500 гривень.

Відповідно до заявки на підтвердження укладення кредитного договору від 05.03.2023 кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту: 4500,00 грн.; період користування кредитом - 42 дні з його надання; процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1(один) день користування

Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1(один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ".

Відповідно до квитанції Liqpay id операції 05.03.2023 о 10:41 відбулась платіжна операція на суму 4500 грн, призначення платіжної операції: видача за договором №05.03.2023-100000702, номер платіжного документу 414950*74, таким чином позивач виконав свої зобов`язання.

Однак відповідач свої обов`язки по договору не виконав та отримані в кредит кошти разом з нарахованими відсотками кредитору не повернув, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Положеннями статті 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, згідно зі статтею 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 цього ж Закону користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 138 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164 (далі - Положення), емітент зобов`язаний забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача.

Забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення.

Пунктом 119 вказаного Положення передбачено, що Емітент зобов`язаний надати користувачу інформацію про: кожну здійснену платіжну та/або іншу операцію, здійснену з використанням наданого емітентом платіжного інструменту не менше одного разу протягом календарного місяця на безоплатній основі в спосіб, визначений договором.

Згідно з пунктом 136 Положення користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень;

Пунктом 140 Положення встановлено, що Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

За умовами пункту 143 Положення Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Відповідно до пункту 146 Положення Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Апеляційним судом встановлено, що заборгованість у даній справі виникла за кредитним договором, укладеним 05.03.2023 між ОСОБА_1 , як позичальником, та ТОВ «Споживчий центр», №05.03.2023-100000702, з використанням банківської картки ОСОБА_1 в АТ «УКРСИББАНК».

Згідно історії по картковому рахунку з 01.01.2023 по 05.05.2023, номер рахунку НОМЕР_2 , номер картки НОМЕР_3 , від 05.05.2023, здійснено 3 безготівкові платежі 05.03.2023 з м. Дніпро.

Електронним листом від 05.03.2023 АТ «УКРСИББАНК» через сервіс підтримки UKRSIB online повідомило ОСОБА_1 про те, що зафіксовано вхід у його аккаунт UKRSIB online з нового пристрою і запропонували, у разі якщо це зроблено не ним, зателефонувати на безкоштовну лінію банку 729.

Згідно відповіді АТ «Укрсибанк» вих «11/9257 від 14.04.2023 ОСОБА_1 стосовно активності в системі UKRSIB online повідомлено, що операція переказу грошових коштів з його кредитної картки № НОМЕР_4 (випущеної до рахунку № НОМЕР_5 ) на картку № НОМЕР_6 на суму 20000 грн. (код авторизації:901468), здійснена 05.03.2023 року у системі UKRSIB online з нетипового для нього пристрою (з пристрою з якого Ви не проводите зазвичай операції у системі UKRSIB online) SM-G990B2 (ІЗ 91.193.131.106-Україна).

Згідно інформації ПрАТ «ВФ Україна» GD-24-01507/ні від 31.01.2024 - встановлено, абонентський номер НОМЕР_1 обслуговується знеособлено (анонімно) на умовах передплаченого зв`язку ПрАТ «ВФ України», тому визначити абонента (абонентів) в користуванні якого (яких) знаходився вказаний телефонний номер не мають можливості. У період з 00:00 год 05.03.2023 по 23:59 год 06.03.2023 номер був активний - АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії закордонного паспорту НОМЕР_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Черкаської області, 20.02.2022 перетнув державний кордон України на виїзд.

Відтак, перебуваючи за межами України відповідач перевипустити сім-карту з фінансовим номером телефону в Україні можливості не мав.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.04.2023 було відкрито кримінальне провадження №0001284 за ч.3 ст.190 КК України. Короткий виклад обставин: 05.03.2023 невстановлена досудовим розслідуванням особа перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, шляхом, зловживання довірою, з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами з банківської карти належної ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням викладеного правового регулювання, зважаючи на те, що наявними у справі доказами підтверджується факт несанкціонованого та протиправного доступу до банківських рахунків відповідача з використанням номеру телефону відповідача, що обумовило виникнення кредитної заборгованості за стягненням якої подано позов у цій справі, про що відповідач у встановленому порядку без невиправданої затримки повідомив банк, який здійснює обслуговування банківських карток позичальника, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, так як кредитором не доведено факт отримання кредитних коштів за договором саме відповідачем.

Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що несанкціонованому доступу до рахунків відповідача сприяла його недбалість чи повідомлення стороннім особам відповідних ідентифікуючих даних.

Так при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. У випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Таким чином користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такі правові висновки наявні, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.10.2022 у справі № 387/746/18.

Відтак за обставин даної справи слід зробити висновки про недоведеність тверджень позивача про наявність у відповідача кредитної заборгованості за укладеним договором.

Одночасно апеляційний суд враховує, що за приписами ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У даному випадку ухвалу про відкриття провадження у справі та примірник позовної заяви відповідач поштою не отримував - відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.38).

Згідно клопотання від 20.10.2025 (а.с.46) представник відповідача просила суд надати матеріали спавши на ознайомлення.

Водночас суд першої інстанції ухвалив рішення 08.10.2025, тобто сторона відповідача свої заперечення проти позовних вимог у справі з відповідними доказами надати не могла.

З цих підстав відповідні докази щодо несанкціонованого доступу до банківських рахунків відповідача сторонніх осіб, які відповідач не мав можливості подати до суду першої інстанції, мають бути прийняті апеляційним судом на стадії апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.10.2025 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та ухвалити постанову про відхилення позовних вимог.

Таким чином подана представником відповідача апеляційна скарга підлягає до задоволення.

На підставі приписів ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути 3633,60 грн судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.10.2025 у даній справі - скасувати.

Позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відхилити.

Стягнути з ТОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 3633,60 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 10.12. 2025.

Суддя-доповідач

Судді