Справа № 343/1591/24
Провадження № 22-з/4808/109/25
Суддя-доповідач Максюта
03 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів: Баркова В.М., Бойчука І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Комарницький Едуард Григорович, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про відновлення порушеного права внаслідок неправомірних дій надавача банківських послуг, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" адвоката Демарчук Наталії Олександрівни на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року,
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Комарницький Е.Г. подав позов до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») про відновлення порушеного права внаслідок неправомірних дій надавача банківських послуг.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року позов задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» відновити ОСОБА_1 залишок кредитних коштів на додатковому рахунку НОМЕР_1 до договору SAMDNWFC4 від 24.03.2022 року до стану здійснення несанкціонованих операцій станом на 22.00 год. 04.01.2024 року до 58 432 гривень 60 копійок, списати нараховані на цю суму відсотки, комісії, повернути безпідставно стягнуті кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості та нарахованих відсотків до набрання рішенням суду законної сили.

Після набрання рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову, а саме: зняти заборону Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» нараховувати відсотки та списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом на рахунку НОМЕР_2 і додатковому рахунку до договору SAMDNWFС4, накладену ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2024 в справі № 343/1591/24.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" адвоката Демарчук Наталії Олександрівни залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Комарницький Є.Г. 11 листопада 2025 року засобами електронного зв`язку подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути на його користь з АТ «ПриватБанк» витрати на правничу допомогу в сумі 20764 грн 89 грн.

Позиція інших учасників справи

АТ КБ «Приват Банк» подав заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких не погоджується з вимогами вказаної заяви та просить у її задоволенні відмовити. Звертає увагу на те, що обсяг матеріалів справи не є значним, і справа не відноситься до справ значної складності. Також зазначає, що згідно частини 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23)). Зазначає, що аналіз поданих доказів свідчить про те, що вони виникли та були в наявності у позивача та представника позивача до закінчення судових дебатів. В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача не наводив підстав неможливості подання доказів до судових дебатів та не просив суд поновити строк на подачу зазначених доказів. Разом з цим, поновлення строку на подачу самої заяви про ухвалення додаткового рішення не замінює обов`язку зацікавленої сторони обґрунтувати неможливість подачі до закінчення судових дебатів у справі самих доказів. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати, апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув це питання без виклику зазначених осіб, роз`яснивши іншим учасникам право подати заперечення на вказану заяву.

Вирішуючи заяву представника позивача адвоката Комарницького Е.Г. про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вказаний порядок та строки представником позивача адвокатом Комарницьким Е.Г. дотримані, оскільки у поданих ним 05.11.2025 року додаткових поясненнях у справі він повідомив, що повний розрахунок судових витрат на правничі послуги та всі підтверджуючі документи зможе надати після ухвалення апеляційним судом рішення, заяву про ухвалення додаткового рішення подано 11.11.2025 року, тобто на п`ятий день з дня ухвалення апеляційним судом 06.11.2025 року постанови у цій справі.

Що стосується посилання відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, то колегія суддів враховує таке.

У вказаній постанові зазначено, що:

«У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не містить (а. с. 1-3 виділених матеріалів). Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі».

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок Верховного Суду у вказаній постанові не може бути застосований у цій справі у зв`язку із неподібністю обставин справ.

Так, у цій справі копія акту про надання правничих послуг від 11 листопада 2025 року та квитанції до прибуткового ордера №25 від 11 листопада 2025 року об`єктивно не могли бути надані до закінчення судових дебатів в апеляційному суді, тобто до 06 листопада 2025 року, адже були складені та оформлені пізніше.

Зважаючи на це, не заслуговує на увагу твердження відповідачапро те, що надані заявником докази щодо судових витрат виникли та були в наявності у позивача та його представника до закінчення судових дебатів.

Так, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" адвоката Демарчук Наталії Олександрівни залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року залишено без змін, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23), від 12 серпня 2025 року у справі № 639/419/24 (провадження № 61-4135св25), від 20 серпня 2025 року у справі № 758/2247/24 та інших вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До заяви про ухвалення додаткового рішення долучено:

-копію договору про надання правничої допомоги, укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Комарницьким Є.Г. 22.01.2024 року, предметом якого є, зокрема, представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного судочинства. (п.1.1.4 договору).

-додаток №1 від 22.01.2024 року до договору про надання правничої допомоги, у якому сторонами договору узгоджено тарифи на послуги адвоката, зокрема, вартість однієї години надання послуг (зокрема, складання пояснень) 30% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

-копію акту про надання правничих послуг від 11 листопада 2025 року, згідно якого загальна сума до розрахунку складає 20764 грн 89 коп., куди входить: 1) зустріч з клієнтом та ознайомлення з матеріалами і доводами апеляційної скарги загальна сума 2400 грн, (1 година, вартість однієї години 2400 грн); 2) складання та направлення додаткових пояснень у справі загальна сума 9600 грн (4 години, вартість однієї години 2400 грн); 3) гонорар 15% від ціни позову, сплаченого відповідно до п.3.1.5 Договору 8764,89 грн.

-копію квитанції до прибуткового ордера №25 від 11 листопада 2025 року, якою підтверджується факт прийняття адвокатом Комарницьким Е.Г. від ОСОБА_1 коштів в сумі 20764 грн 89 коп. на підставі договору про надання правової допомоги від 22.11.2024 р.

Розділом 3 договору визначено поняття гонорару, з чого він складається, його розмір, порядок сплати тощо.

Зокрема, п.3.1.1 передбачено, що гонорар це винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором. 3.1.2 Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких визначено Додатком 1 до цього Договору та усно узгоджені Сторонами. 3.1.3 Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт. 3.1.5 Адвокат має право на отримання від клієнта, а клієнт на вимогу зобов`язаний сплати 15 % вартості ціни позову у матеріальному спорі, або 15 % відсотків набутих (нарахованих) грошових коштів чи вартості майна особистих майнових та/або корпоративних прав набутих клієнтом у нематеріальному спорі чи за результатом діяльності адвоката. 3.1.6 Обов`язок клієнта визначений в п 3.1.5 настає у з моменту набуття ним вигоди чи підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що обчислюючи гонорар у розмірі 8764,89 грн, адвокат брав до уваги суму у розмірі 58432,60 грн, що, як видно із матеріалів справи, є сумою кредитних коштів, знятих зловмисниками з кредитного рахунку позивача (58432,60 грн х 15% = 8764,89 грн).

Оскільки позов було задоволено та, зокрема, зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» відновити ОСОБА_1 залишок кредитних коштів на рахунку до стану здійснення несанкціонованих операцій до 58 432 гривень 60 копійок, то адвокат Комарницький Е.Г. на підставі п.3.1.5 договору про надання правничої допомоги має право на отримання від клієнта ( ОСОБА_1 ), а клієнт на вимогу зобов`язаний сплатити 15% вартості ціни позову у матеріальному спорі, або 15% відсотків набутих (нарахованих) грошових коштів чи вартості майна особистих майнових прав, набутих клієнтом у нематеріальному спорі чи за результатом діяльності адвоката, тобто суму у розмірі 8764,89 грн.

При цьому, колегія суддів враховує, що адвокат Комарницький Е.Г. не заявляв про стягнення судових витрат на правничу допомогу під час розгляду у суді першої інстанції, хоча як видно із матеріалів справи такі послуги ним позивачу надавались (позовна заява подана адвокатом та інші послуги), що згідно умов договору про надання правничої допомоги, не позбавляє адвоката права на отримання гонорару згідно п.3.1.5 Договору, який сплачується клієнтом за результатом розгляду справи в цілому, за наслідками розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що гонорар у розмірі 15% від ціни позову, сплачений відповідно до п.3.1.5 Договору 8764,89 грн, підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує заперечення відповідача щодо необґрунтованості та завищеності вартості наданих адвокатом послуг.

Суд зважає на те, що сторонами договору про надання правничої допомоги узгоджено вартість однієї години роботи адвоката 30% від розміру однієї мінімальної заробітної сплати, розмір якої у 2025 році складає 8000 грн, відповідно 30% - складає 2400 грн.

Суд вважає, що необґрунтованими є витрати щодо складання та направлення додаткових пояснень у справі на загальну суму 9600 грн (4 години, вартість однієї години 2400 грн), оскільки сам обсяг такого документу є незначним, крім того, «направлення додаткових пояснень» безпідставно виділено в акті як окрема послуга, без зазначення вартості такої послуги (окремо), тоді як такий документ надіслано через «Електронний суд», що робиться досить швидко у електронному вигляді за допомогою комп`ютера.

З огляду на викладене, за складання та направлення додаткових пояснень розумний розмір вартості таких послуг, на переконання суду, має складати 2400 грн, що є вартістю однієї години роботи адвоката.

Що стосується таких послуг, зазначених в акті, як зустріч з клієнтом та ознайомлення з матеріалами і доводами апеляційної скарги вартістю 2400 грн, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначені витрати на правничу допомогу адвоката, за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги, а є послугами організаційного характеру, немає також підтвердження, що клієнту при зустрічі з адвокатом здійснювалося надання консультацій правового характеру. Крім того, в суді апеляційної інстанції адвокатом подано тільки один документ процесуального характеру по суті справи додаткові пояснення, для складання яких, очевидно, і було необхідним ознайомлення з матеріалами і доводами апеляційної скарги. Як встановлено вище, судом визначено обґрунтовану вартість складення та направлення додаткових пояснень у цій справі, тому сплачені позивачем адвокату витрати за ознайомлення з матеріалами і доводами апеляційної скарги окремо компенсації не підлягають.

Отже, обґрунтованими є витрати на правничу допомогу в розмірі 11164,89 грн, які складаються із 2400 грн (складання та направлення додаткових пояснень) та 8764,89 грн (гонорар у розмірі 15% від ціни позову, сплачений відповідно до п.3.1.5 Договору).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, зважаючи на клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції до 6000 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Комарницький Едуард Григорович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (, юридична адреса: вул. Грушевського, 1-Д , м. Київ, адреса для зв`язків та листування: вул.Набережна Перемоги,30, м. Дніпро, 49094) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: В.М. Барков

І.В. Бойчук