Справа № 481/1376/25
Провадж.№ 2/481/651/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.12.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі судових засідань Юхименко Т.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Новий Буг, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

15.09.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Павлов Ю.В. з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Представник позивача вимоги позовної заяви мотивував тим, що 08.09.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу позивач з відповідачкою мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка переїхала проживати до м. Дніпро. Син залишився проживати з позивачем та перебуває на утриманні ОСОБА_1 . Відповідачка працевлаштована та отримує щомісячно 37000 гривень, отже, має стабільний заробіток. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачка не надає, є працездатною, інших осіб на її утриманні немає, а тому позивач вважає, що ОСОБА_2 може сплачувати аліменти на утримання дитини.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.

Ухвалою судді від 16.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 06.10.2025 року о 09:10 годині.

Ухвалою суду від 06.10.2025 року на підставі п. 2 ч. 2 ст.223 ЦПК України розгляд справи відкладено до 11.30 год. 22.10.2025 року.

11.11.2025 року від представника відповідача, адвоката Давлатова Ш.Б. до суду надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та відзив.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Давлатов Ш.Б. просив поновити строк на подання відзиву на позовну заяву; відмовити у задоволенні заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень; позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, а саме, в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту набрання рішенням законної сили, посилаючись на те, що пропуск строку подання відзиву зумовлений об`єктивними обставинами, пов`язаними з тривалим пошуком та обмеженою безоплатною юридичною допомогою для особи із статусом ВПО з оглядом на фінансове становище. Відповідачка визнає свій обов`язок утримувати неповнолітнього сина та не має наміру ухилятися від його утримання. Після розірвання шлюбу відповідачка надавала матеріальну допомогу синові, у межах своїх фінансових можливостей. На теперішній час відповідачка працевлаштована, хоче спілкуватися з сином та піклуватися про нього, але позивач перешкоджає цьому. Відповідачка є внутрішньо переміщеною особою та була змушена в умовах стресової ситуації шукати нову роботу із стабільним заробітком. На момент офіційного працевлаштування, що сприяло поліпшенню її фінансового становища, позивач почав умисно перешкоджати відповідачці у здійсненні батьківських прав. Зокрема розірвав будь-який зв`язок відповідача з дитиною та заблокував банківську картку, на яку здійснювалися перекази коштів для утримання сина, у зв`язку з чим відповідачка була позбавлена можливості матеріально забезпечувати дитину. Відповідачка вважає заявлену позивачем суму аліментів надмірною та такою, що не відповідає реальному матеріальному становищу відповідача. Не враховує наявність інших істотних обставин, не відповідає вимогам закону. У відповідачки є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій відповідачка продовжує надавати фінансову допомогу після її переїзду за кордон та ускладнене матеріальне становище, у зв`язку з переїздом в інше місто. Відповідачка, як внутрішньо переміщена особа, що проживає в орендованому житлі в м. Дніпро, не має власного житла, та не отримує виплати. Значна частина заробітної плати відповідача витрачається на оплату комунальних послуг та харчування. Позивач не несе витрат на оренду житла, оскільки проживає у власному житлі, має інше рухоме/нерухоме майно, що дозволяє позивачу забезпечувати дитину самостійно, не вимагаючи стягнення надмірної суми з відповідачки. Покладення на відповідача додаткового фінансового тягаря є несправедливим та порушує принцип рівності обов`язків батьків, закріплений у ст. 141 СК України. Отже, стягнення надмірних аліментів значно погіршить рівень життя відповідачки, що в свою чергу негативно вплине на добробут доньки. Відповідачка не погоджується з вимогою позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень, оскільки позивач не надав детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, крім того, розмір витрат не відповідає складності та обсягу справи, а також виконаній адвокатом роботі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові.

Представник позивача адвокат Павлов Ю.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили стягувати аліменти в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідачки, у задоволенні вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень просили відмовити, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з батьком, позивачем ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого повторно Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.08.2023 року, довідка про відомості щодо зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, видана відділом ЦНАП Новобузької міської ради від 04.08.2025 року та акт підтвердження фактичного проживання неповнолітнього ОСОБА_4 від 14.08.2025 року (а.с. 4, 6, 7).

З довідки № 162 виданої директором Ліцею Новобузької міської ради Миколаївської області Козубенко В. від 05.08.2025 року, вбачається, що ОСОБА_4 навчається у 8 класі Ліцею Новобузької міської ради Миколаївської області (а.с.8).

Згідно характеристики наданої класним керівником Ліцею Новобузької міської ради Миколаївської області від 05.08.2025 року батько ОСОБА_4 ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина. Регулярно відвідує батьківські збори, бере участь у вирішенні питань організації життя класу та ліцею (а.с.9).

З довідки виданої КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» № 4/1889 від 30.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 працює в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова», місце роботи основне, з квітня 2024 року по березень 2025 року отримала дохід у загальному розмірі 409553,10 гривень (а.а. 13).

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідачки аліментів на утримання її неповнолітнього сина.

Відповідно до ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідачка не довела факт утримання нею малолітнього сина. Виходячи з того, що вона є працездатною, має стабільний заробіток, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, суд вважає, що частка заробітку (доходу) відповідачки, яка буде стягуватись щомісяця позивачу, як аліменти на дитину, підлягає визначенню у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання відповідачки та її представника, як на підставу можливості сплати аліментів у розмірі 1/8 частини її доходу, на тяжкий матеріальний стан через переїзд, утримання другої дитини та необідність сплати комінальних платежів і оренди житла, не може бути прийняте судом, оскільки суперечать інтересам малолітньої дитини, яка потребує утримання відповідачкою нарівні з позивачем, відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України.

Твердження відповідачки про те, що вона раніше періодично надсилала подарунки та речі дитині та має намір в подальшому надавати посильну допомогу позивачу для утримання дитини взяте до уваги судом. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що така подальша допомога може зараховуватись в рахунок сплати аліментів.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами, суд враховує наступне.

За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №38 від 09.09.2025 року, укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Павловим Ю.В та квитанцію до прибуткового касового ордера від 15.09.2025 року № 38 на суму 6000 гривень.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.268. рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (Заява № 19336/04) суд зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, виходячи з того, що адвокат не брав участь у судових засіданнях, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень не відповідають засадам розумності та співмірності, а також характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат. Звідси, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на правничу допомогу.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки, у зв`язку з задоволенням позову, в дохід держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого позивач звільнений на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі ст. 180-183, 191 СК України та керуючись ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 15.09.2025 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одної тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одної тисячі) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в силу вимог п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлений 12.12.2025 року.

Суддя Вжещ С.І.