ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Новокодацького районного суду м.Дніпра у складі судді Мовчана Д.В. від 13 серпня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що банк на підставі заяви № б/н від 22.03.2024 року надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування щомісячно на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався такі грошові кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також сплатити проценти за користування таким грошима. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту та сплати процентів, у зв`язку із чим станом на 07.04.2025 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 128483,24 грн, де заборгованість за кредитом - 74760,30 грн, заборгованість за відсотками - 49408,56 грн та заборгованість за пенею - 4314,38 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 128483,24 грн.

Рішенням Новокодацького районного суду м. Дніпра від 13 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк» заборгованість за договором №б/н від 22.03.2024 року, станом на 07.04.2025 року у загальному розмірі 124168,86 грн, де заборгованість за кредитом - 74760,30 грн. та заборгованість за відсотками - 49408,56 грн. В решті позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 4314,38 грн відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк»судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2341,05 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні пені у розмірі 4314,38 грн, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення даних позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки в електронному вигляді АТ «Акцент-Банк», яка долучена до матеріалів справи. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за останньою відомою суду адресою, що також відповідає відомостям з Єдиного державного демографічного реєстру №1300960 від 17.04.2025, сповіщення відповідача здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 22.03.2024 року між Акціонерним товариством «Акцент-банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №АВН0СТ91418732 "Швидка готівка", за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 75000,00 грн строком на 60 місяців зі сплатою за користування відсотків за фіксованою ставкою 75% на рік, що також підтверджується копією меморіального ордеру від 22.03.2024 на суму 75000,00 грн та випискою з особового рахунку (а.с. 19-25, 27, 28-29).

За змістом пункту 12 вказаного вище договору, у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов вказаного вище кредитного договору, станом на 07.04.2025 року банком нарахована заборгованість на загальну суму 128483,24 грн, з якої заборгованість за кредитом - 74760,30 грн., заборгованість за відсотками - 49408,56 грн та заборгованість за пенею - 4314,38 грн (а.с. 26).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22.03.2024 року №АВН0СТ91418732 убачається, що пеня за кредитом у сумі 4314,38 грн нараховувалась банком у період з 01 травня 2023 року по 07 квітня 2025 року (а.с. 26).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши нарахування АТ «Акцент-банк» пені у період з 01.05.2024 по 07.04.2025 на суму 4314,38 грн; приймаючи до уваги, що позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії в Україні воєнного, який введено із 24 лютого 2022 року, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк» заборгованості за пенею в сумі 4314,38 грн.

Тобто пеня за кредитним договором нарахована у період дії режиму воєнного стану, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 звільняється від обов`язку її сплати на користь АТ «Акцент-Банк», відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність застосування у даному випадку положень пункту 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», колегія зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про споживче кредитування», цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону №3498-IX від 22.11.2023, чинній з 24 грудня 2023 року на час виникнення спірних правовідносин та нарахування пені), у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені ч.2 ст. 3 цього Закону.

Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем (абзац 2 п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»).

Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" №3498-IX від 22.11.2023 встановлено, що дія пункту 5 (яким внесено зміни до Закону України "Про споживче кредитування") розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Датою набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є 24 грудня 2023 року. Відповідно, 30-й день включно з дня набрання чинності цим Законом припадає на 23 січня 2024 року.

У даній справі кредитний договір №АВН0СТ91418732 "Швидка готівка" між Акціонерним товариством «Акцент-банк» та ОСОБА_1 укладено 22.03.2024 року, тобто після набрання чинності Законом №3498-IX від 22.11.2023.

Отже, оскільки кредитний договір №АВН0СТ91418732 "Швидка готівка" укладено після 23 січня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023, на кредитний договір №АВН0СТ91418732 "Швидка готівка" від 22.03.2024 року не поширюється дія пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону №3498-IX від 22.11.2023 щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині відмови у стягненні пені в розмірі 4314,38 грн.

Тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк» заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 74760,30 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 49408,56 грн - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні пені підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 13 серпня 2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова