Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4295/25
Номер провадження 2/299/1486/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28.11.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Надопта А.А., за участю секретаря Стрижак О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третьої особи Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

27.08.2025 р. позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом,

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 .

Значно раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 .

Після смерті батьків відкрилася спадщина на належні їм частки у праві власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позивачка, ОСОБА_5 , на час смерті обох своїх батьків проживала разом з ними, отже в силу норм Цивільного кодексу прийняла спадщину після їх смерті.

Так, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його частку 1/2 житлового будинку в АДРЕСА_1 успадкували в рівних долях по 1/4 - з матір`ю, таким чином їх частки склали: позивачки ?, матері 3/4 житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Після смерті матері, її спадкове майно складається з 3/4 житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Також вона подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого батька ОСОБА_6 .. Державний нотаріус відмовилася видавати свідоцтво про право власності, оскільки правостановлюючі документи на спадкове майно відсутні

В судове засідання позивачка не з`явився, однак подала до суду клопотання про підтримання позовних вимог і просила такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином через оголошення на вебсайті Виноградівського районного суду

Представник Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила

Відповідно до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.05.2009 р. серії НОМЕР_1

Значно раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.06.2002 р. серії НОМЕР_2

Після смерті батьків відкрилася спадщина на належні їм частки у праві власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р., житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 зареєстрований по ? частині кожному за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори від 20.12.1996 р. в реєстрі за №3930.

Згідно довідки, технічного паспорта від 24.04.2025 р., виданих КП «Виноградівське РБТІ», житловий будинок в АДРЕСА_1 має загальну площу 63,4 кв.м., в тому числі житлова площа 42,0 кв.м.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка, ОСОБА_5 , на час смерті обох своїх батьків проживала разом з ними, що підтверджується відповіддю Виноградівської міської ради від 28.04.2025 р. №02.1-22/1550отже в силу норм Цивільного кодексу прийняла спадщину після їх смерті.

Так, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його частку 1/2 житлового будинку в АДРЕСА_1 успадкували в рівних долях по 1/4 - позивачка з матір`ю, таким чином їх частки склали: позивачки ?, матері 3/4 житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Після смерті матері, її спадкове майно складається з 3/4 житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Крім мене, спадкоємцем першої черги є мій брат ОСОБА_2 , який не прийняв спадщину у порядку передбаченому нормами Цивільного кодексу України після смерті батьків, однак я визначила його відповідачем по справі.

При зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріусом було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом) від 22.04.2025 р. №39/01-16 , згідно якої позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків, у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на спадкове майно.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно з ч.ч. 5-6ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за законом в судовому порядку, то позивач звернувся до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1220, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.2,4,19, 23, 27, 175-177 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в цілому на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною корисною площею 63,4 кв.м. в тому числі житловою 42,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач може переглянути заочне рішення на протязі 30 днів із моменту його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Надопта А. А.