Провадження № 4-с/521/64/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Корнієнко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси в цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Марганецької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року позов задоволено частково: визначено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- спілкування з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень;

- особисте спілкування з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в присутності матері ОСОБА_1 кожної третьої суботи та неділі місяця в період з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин за місцем постійного проживання дитини.

Рішення набрало законної сили.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2025 року роз`яснено рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року наступним чином: спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень має відбуватись з урахуванням найкращих інтересів дитини за відсутності з боку ОСОБА_2 використання наданої йому можливості необмеженого спілкування з дитиною на шкоду її інтересам та з повагою до права ОСОБА_1 на особисте (приватне) життя, та за відсутності з боку ОСОБА_1 штучних перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з дитиною.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

ОСОБА_1 через представника звернулась до Хаджибейського районного суду м .Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Мітєвої Людмили Вікторівни.

Скарга мотивована тим, що при примусовому виконанні рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року, державним виконавцем 03 червня 2025 року було складено акт про невиконання рішення суду, в якому зазначено що державним виконавцем було досліджено записи журналу телефонних дзвінків з номера позивача на номер малолітнього ОСОБА_3 за період з 14.04.2025 року по 28.05.2025 року, з 50 здійснених дзвінків відповідь отримано на 8.

Скаржник просить визнати дії державного виконавця щодо складення вказаного акту незаконним, скасувати вказаний акт, посилаючись на те, що зазначені в ньому обставини не свідчать про невиконання боржником судового рішення, оскільки в акті не відображено з якого номеру та на які номери було здійснено виклики, не зазначено точну кількість дзвінків, в якій час здійснювались дзвінки, не було з`ясовано чи доходили дзвінки до абонента, тривалість розмов за дзвінками, що були прийняті, не відображено відомості про здійснення відповідачкою зворотніх дзвінків стягувачу.

Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м.Одеси від 30 липня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою, прийнято скаргу до розгляду.

Державним виконавцем Мітєвою Людмилою Вікторівною надано відзив на скаргу, в якій просить відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що на примусовому виконанні державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) знаходиться виконавчий лист, виданий Малиновським районним судом м. Одеси на примусове виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року, ВП № 76289532, в ході примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби неодноразово звертався стягував із заявами про невиконання відповідачкою рішення суду, за результатами розгляду яких складались відповідні акти, в т.ч. акт від 03.06.2025 року, який складено за зверненням стягувача від 29.05.2025 року, до якого були залучені відеозаписи з телефонними розмовами із ОСОБА_3 , які були здійснені на номер телефону Скаржника ОСОБА_1 матері НОМЕР_1 . У період з 14.04.2025-21.04.2025 (з 5ти дзвінків 1 прийнято), з 22.04.2025-30.04.2025 жодного дзвінка не прийнято, 01.05.2025 та 02.05.2025 частково були прийняті дзвінки, 02.05.2025, 04.05.2025, 16.05.2025 дзвінки не прийняті. З 20.05.2025 28.05.2025 дзвінки не приймались.

Актом державного виконавця від 03.06.2025 зафіксоване невиконання вимог виконавчого документу, а саме у період з 14.04.2025 по 28.05.2025 з понад 50-ти дзвінків, відповідь була отримана тільки на 8. Усі інші проігноровано та відповідь на них відсутня.

В судовому засіданні 07 серпня 2025 року скаржниця та її представниця, адвокатка Лещенко О. Д. (в режимі відео конференції) скаргу підтримали, просили її задовольнити з мотивів, викладених в скарзі, пояснили суду, що позивач ОСОБА_2 дзвонить коли йому заманеться, без врахування режиму дитини, в спілкуванні з дитиною перешкод скаржниця йому не чинить.

В судовому засіданні 07 серпня 2025 року державний виконавець просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що дійсно відповідачка не виконує рішення суду, про що систематично подає заяви стягувач.

В судовому засіданні 07 серпня 2025 року ОСОБА_2 підтримав доводи державного виконавця, пояснив, що рішення суду відповідачкою не виконується, оскільки вона або не відповідає на телефонні дзвінки, або після декількох секунд розмови перериває розмову.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2025 року вирішено питання про витребування доказів.

Справу розглянуто в змішаній (електронній та паперовій формі).

В судове засідання 04 грудня 2025 року учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені через систему «Електронний суд», подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, виконавчого провадження ВП № 76289532, суд доходить висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Марганецької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року позов задоволено частково: визначено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-спілкування з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень;

-особисте спілкування з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в присутності матері ОСОБА_1 кожної третьої суботи та неділі місяця в період з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин за місцем постійного проживання дитини.

Рішення набрало законної сили.

Вказане рішення виконується в примусовому порядку державним виконавцем Хаджибейського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), ВП № 76289532.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2025 року роз`яснено рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року наступним чином: спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень має відбуватись з урахуванням найкращих інтересів дитини за відсутності з боку ОСОБА_2 використання наданої йому можливості необмеженого спілкування з дитиною на шкоду її інтересам та з повагою до права ОСОБА_1 на особисте (приватне) життя, та за відсутності з боку ОСОБА_1 штучних перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з дитиною.

При примусовому виконанні рішення, державним виконавцем було складено Акт державного виконавця від 03.06.2025 року, яким встановлено, що згідно заяви стягувача від 29.06.2025 року переглянуто усі записи телефонних дзвінків на номер телефону боржника та сина ОСОБА_4 у період з 14.04.2025 по 28.05.2025 р. з понад 50-ти дзвінків відповідь отримана на 8. Усі інші проігноровано. Боржник вимоги виконавчого документу не виконує. Копія акта наявна в матеріалах справи (а.с. 5).

З отриманих на ухвалу суду відомостей від ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» від 20.08.2025 р. вбачається, що в період з 14 квітня 2025 року по 28 травня 2025 року з номеру стягувача відповідачки 71 на номер стягувача 62 було здійснено 8 дзвінків тривалістю від 16 до 138 секунд (а.с. 48-49).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 вказаного Закону, Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 18 зазначеного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року надано можливість ОСОБА_2 спілкування з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами телефонного та електронного зв`язку без обмежень.

Таке спілкування має відбуватись з урахуванням найкращих інтересів дитини за відсутності з боку ОСОБА_2 використання наданої йому можливості необмеженого спілкування з дитиною на шкоду її інтересам та з повагою до права ОСОБА_1 на особисте (приватне) життя та за відсутності з боку ОСОБА_1 штучних перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з дитиною (ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2025 року про роз`яснення судового рішення).

Так, відповідно до частини першої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

При складенні оспорюваного акту державним виконавцем не було з`ясовано, чи здійснювались ОСОБА_2 дзвінки в зазначений в акті період ОСОБА_1 та малолітньому ОСОБА_3 з урахуванням режиму дитини, чи відповідали таки дзвінки найвищим інтересам дитини, чи здійснювались вони з урахуванням необхідності поваги права ОСОБА_1 на приватне життя, чи погоджувався між сторонами час здійснення дзвінків заздалегідь, у зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про невиконання боржником вимог виконавчого документу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд доходить висновку про часткове задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Мітєвої Л. В. щодо складення акту від 03 червня 2025 року про невиконання боржником вимог виконавчого документу при примусовому виконанні рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року по цивільній справі № 521/20844/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Марганецької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною (ВП № 76289532) неправомірними.

Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні скарги в частині вимог про скасування вказаного акту, оскільки такий акт не є рішенням державного виконавця в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 451 ЦПК України.

Доказів понесення скаржником витрат, пов`язаних з розглядом скарги, суду не надано, у зв`язку із чим питання розподілу таких витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 447-452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Мітєвої Людмили Вікторівни задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Мітєвої Людмили Вікторівни щодо складення акту від 03 червня 2025 року про невиконання боржником вимог виконавчого документу при примусовому виконанні рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2024 року по цивільній справі № 521/20844/23 за позовом ОСОБА_2 до до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Марганецької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною (ВП № 76289532), неправомірними.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено учасниками процесу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий: