Справа № 163/1939/25
Провадження № 2/163/487/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Голядинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК ЄАПБ») просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 28234,55 гривень заборгованості за кредитним договором № від 21.08.2019.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір№ від 21.08.2019 відповідач ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЦФР»). Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» складають кредитний договір. На підставі договору факторингу №200921 від 20.09.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», останнє набуло право вимоги до позичальників за кредитними договорами до них. 26.06.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку № 1 до цього договору факторингу, яким є Реєстр прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28234,55 грн, з яких: 15376,19 грн - загальна сума заборгованості по тілу кредиту; 2477,47 грн - заборгованість по відсоткам; 10380,89 грн - заборгованість по комісії. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 26.06.2024 позивач не здійснював жодних штрафних санкцій. З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № від 21.08.2019 в розмірі 28234,55 грн, яка складається із: тіла кредиту - 15376,19 грн, відсотків - 2477,47 грн, комісії - 10380,89 грн.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 04 вересня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали суду та матеріалами позову без вручення за закінченням строку зберігання, ухвалою від 24 вересня 2025 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач про розгляд справи по суті неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, у тому числі, шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

21 серпня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № , який складається із заявки на отримання кредиту та паспорту кредиту.

Сума кредиту 21213,01 гривень; строк, на який надається кредит - 36.

У паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4113976 визначено, що розмір процентної ставки при наданні кредиту становить 2,99% від суми кредиту, щомісячні проценти загальні 11,99% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів.

Відповідно до кредитного договору позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:

3 289,41 грн - переказ на погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договром №;

15710,59 грн - переказ на картковий рахунок НОМЕР_1 ;

2013,01 грн - оплата страхового платежу за договором страхування № -С;

200,00 грн оплата за пакет послуг "Охоронець КредитМаркет 12".

20 вересня 2021 року між ПАТ «Таскомбанк» /фактор/та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» /клієнт/ був укладений договір факторингу № 200921, за умовами якого клієнт передає фактору свої права вимоги за Кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

Сторони цього договору визначили, що перелік позичальників, підстави винекнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення права вимоги та інші дані зазначаються в Реєстрі Прав Вимоги, який формується зігдно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночсно з ним.

Відступлення Прова Вимоги і всіх Інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами, Договорами поруки та їх перехід від Клієнта до фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додаткуу №2 до цього Договору, але не раніше оплати Фактором суми зазначеної в п.3.1. Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває всі Права Вимоги визначені цим Договором та всі права вимоги за Договорами поруки. Сторони підписують Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог в день здійснення оплати Суми Фінансування згідно п. 3.1. цього Договору, Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу та є невід?ємною частиною цього Договору.

26 червня 2024 року між АТ «Таскомбанк» /клієнт/ та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /фактор/ укладено Договір факторингу № НІ/11/20-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимоги, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.1 Договору).

За актом прийому-передачі від 26.06.2024 АТ «Таскомбанк» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» Реєстр прав вимоги кількістю 4859 кредитних договорів, після чого, з урахуванням пункту 2.1 Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги, який є додатком №1 до Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, у ньому боржником зазначений ОСОБА_1 за кредитним договором № від 21.08.2019 із загальною сумою заборгованості 28234,55 грн, з яких: 15376,19 грн заборгованість по тілу кредиту, 2477,47 грн заборгованість по відсоткам, 10380,89 грн заборгованість по комісії.

Аналогічна сума заборгованості за кредитним договором № відображена у зробленому позивачем розрахунку заборгованості.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не-сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Частина 4 статті 263 ЦПК України визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування від-повідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012, від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17).

У цій справі за обставинами, наведеними у позовній заяві, кредитний договір № від 21.08.2019 заборгованість за яким є предметом цього позову, був укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 . В подальшому ТОВ «ФК «ЦФР» передало своє право вимоги ТОВ «Таскомбанк», яке, у свою чергу, передало вказане право вимоги позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Як на підставу переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредит-ним договором № 5 від ТОВ «ФК «ЦФР» до ТОВ «Таскомбанк» позивач посилається на договір факторингу № 200921 від 20.09.2021 року.

Проте, сам по собі договір факторингу № 200921 від 20.09.2021 року у наданому суду вигляді цієї обставини аж ніяк не підтверджує.

Як зазначалося вище, відповідно до змісту цього договору ТОВ «ФК «ЦФР» відступило право вимоги АТ «Таскомбанк». Таке відступлення відбувається за плату, на підставі відповідних реєстрів прав вимог (п.2.3).

Всупереч вищевикладеному правовому висновку у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 позивач не надав суду як Реєстру прав вимоги, до якого включений відповідач ОСОБА_1 як боржник за кредитним договором № від 21.08.2019, так і підтвердження оплати АТ «Таскомбанк» грошових коштів за відступлення такого права.

Позивач не надав жодного доказу, який би вказував на те, що відступлення прав вимог до відповідача від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк» відбулося, у тому числі за договором № від 21 серпня 2019 року.

За викладених обставин та за відсутності інших доказів, викладене не дає достатніх підстав вважати, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» відбулося відступлення прав вимоги до відповідача за кредитним договором № від 21 серпня 2019 року.

У зв`язку із цим, у суду відсутні підстави вважати, що укладений в подальшому між ТОВ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 на законних підставах охоплює кредитну заборгованість за договором № від 21 серпня 2019 року..

Зазначене, у свою чергу, свідчить про недоведеність позивачем порушення його майнових прав, а відтак і наявності у нього права на подання цього позову до відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або від-сутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При поданні позову позивач не вжив необхідних заходів та не надав суду належних доказів переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 21 серпня 2019 року від ТОВ «ФК «ЦФР» до ТОВ «Таскомбанк».

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

У паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4113976, який є невід`ємною частиною кредитного договору № від 21 серпня 2019 року, міститься посилання на Закон України «Про споживче кредитування», а тому на спірні правовідносини у цій справі поширюється також дія Закону України «Про захист прав споживачів».

У постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21 зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Всупереч вище наведеним вимогам матеріального, процесуального права та правовим позиціям Верховного Суду позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування фактів та обставин, на які посилаються як на підставу заявлених позовних вимог.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на все-бічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст.89 ЦПК України).

Висновок суду.

Позивач, посилаючись на договір факторингу № 200921 від 20.09.2021 року, не виконав вимог пункту 2.1 цього договору, відповідно до яких відступлення прав вимоги підтверджується переліком боржників (реєстром прав вимоги), що є його невід`ємною частиною. До матеріалів справи такий реєстр, який би містив дані про відповідача ОСОБА_1 позивачем не долучений.

За відсутності цього реєстру, а також будь-яких інших належних доказів первинного відступлення права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк», позивач не довів факту переходу права вимоги у передбаченому законом та договором порядку.

Таким чином, позивачем не підтверджено юридичної підстави для набуття ним статусу нового кредитора за наступним договором відступлення права вимоги за кредитним договором, що свідчить про недоведеність переходу прав вимоги ще на першому етапі їх відступлення.

Таким чином, враховуючи вище наведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 21 серпня 2019 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; місце знаходження - вулиця Симона Петлюри, буд.30, місто Київ; ;

відповідач - ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя С.А.Шеремета