Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 485/1880/25
Провадження № 2-о/945/126/25

УХВАЛА

про залишення заяви без руху

03 грудня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., перевіривши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Снігурівська міська рада Миколаївської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2025 року ОСОБА_1 (далі - заявник) через свого представника - адвоката Трофименка Андрія Олександровича в системі «Електронний суд» звернулися до Снігурівського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просили встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право постійного користування землею серії IІІ-МК № 004262, виданого Першотравневою сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 8 червня 1995 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1048, померлій бабі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа - Снігурівська міська рада Миколаївської області.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Снігурівська міська рада Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення передано за підсудністю на розгляд до Вітовського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Вітовського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року цивільну справу № 485/1880/25 (провадження 2-о/945/477/96/25) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Снігурівська міська рада Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення передано для розгляду за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

02 грудня 2025 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа № 485/1880/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Снігурівська міська рада Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення, для розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2025 року цивільна справа розподілена та передана головуючому судді (судді-доповідачу) Павленко І.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3-4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Приписами ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання .

Згідно з ч. 2 ст. 316 ЦПК України, підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Аналіз положень ч. 2 ст. 316 ЦПК України свідчить, що Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, виключно за зверненням громадянина України, який проживає за її межами.

Згідно відповіді № 2076593 від 02 грудня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований з 09.04.2009 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, з копії довіреності від 02.01.2025 року, долученої до матеріалів заяви, вбачається, що заявник ОСОБА_1 тимчасово проживає в Чеській республіці за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, доказів проживання заявника ОСОБА_1 на території Миколаївського району Миколаївської області представником не надано, як і не надано доказів звернення до Верховного Суду з клопотанням про визначення підсудності заяви у порядку, передбаченому частиною другою статті 316 ЦПК України, у разі, якщо особа проживає за кордоном.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції.

Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Зокрема, чинне цивільне процесуальне законодавство не регулює залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження, тому при вирішенні питання щодо залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження суд керується положеннями ЦПК України, якими врегульовано порядок залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Снігурівська міська рада Миколаївської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши заявнику десятиденний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали, який рахується з дня вручення заявнику або його представнику копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя І.В. Павленко