РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/7522/23

Провадження № 2/712/124/25

10 грудня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Марцішевська О.М.

секретаря судового засідання Безрукова Д.О.

учасники справи:

представники позивача адвокати Сененко К.В., Огородній А.Б.,

представники відповідачів адвокати Хмельницька Л.М., Топор І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

24 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в період перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_3 її мати ОСОБА_2 набула у власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира) на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2014 р.

Покупцем за вказаним договором виступила ОСОБА_2 , однак фактичними покупцями був позивач та його на той час дружина ОСОБА_5 . Оформити на себе квартиру позивач не мав можливості через існування майнових спорів між ним та колишньою дружиною ОСОБА_6 , у шлюбі з якою позивач перебував до укладення шлюбу з ОСОБА_3 .

Між ОСОБА_7 та позивачем була досягнута домовленість про переоформлення власності на спірну квартиру на позивача та ОСОБА_3 , у рівних частках, проте ОСОБА_2 зазначену домовленість не виконала.

Придбання ОСОБА_2 вказаної квартири відбулось за спільні кошти позивача та ОСОБА_3 , оплата половини вартості квартири в розмірі 23 000 доларів США та послуги з оформлення договору здійснено за рахунок належних позивачу коштів. Кошти для покупки квартири позивач брав із власних заощаджень, оскільки працював лікарем у медичних установах МЦ "МедГарант", КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер", у тому числі на керівних посадах, тому мав стабільний дохід.

Вказував, що саме позивач домовлявся з продавцями квартири та передавав їм кошти. Відповідно до договору від 08.07.2014р. продажу квартири вчинено за 487 200 грн., а на даний час її риноква вартість складає за результатами оцінки 1 905 00 грн.

Після придбання квартири позивач щорічно за власний рахунок проводив ремонт та придбавав побутову техніку, меблі. У вказаних витратах ОСОБА_3 не брала участь, оскільки отримува мінімальну заробітну плату. ОСОБА_2 у квартирі не проживала, оскільки з 2016 року перебуває за кордоном.

У вересні 2021 року позивач дізнався про подружню зраду ОСОБА_3 , проте намагався зберегти сім`ю. Після припинення шлюбних стосунків з позивачем ОСОБА_3 висловлювала намір відшкодувати позивачу кошти на придбання, ремонт та облаштування спірної квартири, проте в подальшому наміри змінила.

Шлюб між позивачем та ОСОБА_3 був розірваний рішенням суду 01.02.2022р. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , ОСОБА_3 з ним проживає у спірній квартирі.

На даний час позивач знятий з реєстрації у квартирі за адресою АДРЕСА_1 та між сторонами виник спір щодо виплати позивачу коштів, витрачених на придбання та облаштування квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Оскільки квартира за адресою АДРЕСА_1 придбана в період шлюбу позивача з ОСОБА_3 за спільні кошти подружжя, позивач вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири в частині покупця, визнати квартиру спільним сумісної майно подружжя та поділити у рівних частках.

Просить суд визнати частково недійсним у частині покупця укладений 08 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець) договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., перевівши право покупця за цим договором на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнати квартиру за адресою АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; здійснити поділ вказаної квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках.

У серпні 2023 року адвокат Топор І.О. в інтерсах ОСОБА_2 скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову за необгрунтованістю, також подана заява про застосування судом строку позовної давності.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначав, що позивач ставить питання про недійсність договору купівлі-продажу від 08 липня 2014 року квартири АДРЕСА_3 , укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , з моменту укладення якого пройшло більше дев`яти років. Позивачу достовірно було відомо, хто є покупцем (власником) даної квартири.

ОСОБА_1 вказує, що він сплатив половину вартості спірної квартири 23000 доларів США та витрати на оформлення квартири. Такі твердження є голослівними і ніякими доказами не підтверджені.

В п. 1 Договору купівлі-продажу від 08 липня 2014року вказано, що саме ОСОБА_2 як покупець сплатила за квартиру обумовлену суму. В п.З даного Договору зазначено, що продавці отримали від ОСОБА_2 повну суму і підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру та відсутність до покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Тобто ОСОБА_1 до придбання даної квартири не має ніякого відношення.

Необхідно зазначити, що до укладення основного договору був укладений трьохсторонній попередній договір. Попередній договір укладений 01 липня 2014 року між ОСОБА_2 , як покупцем та ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (продавцями), а також посередником ПП ОСОБА_10 .

Згідно даного договору ОСОБА_2 сплатила аванс в розмірі 1500 доларів США. Даний документ також підтверджує, що позивач не був покупцем цієї квартири і ніяких коштів за неї не сплачував.

Дана квартира не є об?єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . Шлюб вони уклали 07 червня 2014 року, а квартира придбана ОСОБА_2 08 липня 2014 року (попередній договір укладений ще раніше 01.07.2014 року). За двадцять днів спільного шлюбу вони не могли спільно нажити 45 500,00 доларів США.

Квартира АДРЕСА_3 придбавалась виключно за особисті кошти ОСОБА_2 .

26 червня 2014 року ОСОБА_2 разом донькою ОСОБА_12 продали належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 за 26000 доларів США. На підтвердження даного факту надано копію попереднього договору № 457 від 11.06.2014року та копію договору купівлі-продажу від 26.06.2014року.

03 липня 2014року ОСОБА_2 продала належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_5 за 24500 доларів США. На підтвердження даного факту надано копію попереднього договору №467 та копію договору купівлі-продажу від 03.07.2014року.

Саме кошти від продажу двох квартир були витрачені ОСОБА_2 на придбання квартири АДРЕСА_3 . Позивач замовчує вказані факти і подав до суду завідомо безпідставний позов, достовірно знаючи, що до придбання цієї квартири він не має ніякого відношення.

Той факт, що позивач ОСОБА_1 проживав певний час в даній квартирі з дозволу власника ОСОБА_2 не підтверджує удаваність даного правочину. ОСОБА_2 , як власник квартири мала право поселяти в квартиру свого колишнього зятя. Проживаючи в квартирі, він мав обов?язок дбати про схоронність квартири. Він зобов?язаний був проводити поточний ремонт та сплачувати відповідні комунальні платежі. Проведення ремонту та облаштування квартири меблями також не підтверджує удаваність договору купівлі-продажу.

Акт опитування сусідів є неналежним доказом, так як не посвідчений в установленому Законом порядку. Крім того, проживання в квартирі та підтримання квартири в належному стані не підтверджує позовних вимог ОСОБА_1 .

Твердження позивача про те, що вклав велику кількість самостійно зароблених коштів в придбання квартири та її облаштування не відповідає дійсності і ніякими доказами не підтверджено.

Враховуючи, що спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , то не можуть бути задоволені вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Інші позовні вимоги не можуть бути задоволені, так як вони є похідними від вимог про визнання недійсним правочину.

Позивач ставить питання про поділ квартири і залишення у власності ОСОБА_5 права власності на частину даної квартири.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства позивач не має права звергатись до суду в інтересах ОСОБА_5 . Вона його не уповноважувала на звернення до суду з такими вимогами, а тому позовні вимоги і в цій частині не можуть бути задоволені.

Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Соснівського районного суду від 28 липня 2023 року. Судові витрати покласти на позивача.

16 серпня 2023 року відповідачка ОСОБА_3 скерувала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що у позовній заяві позивач зазначає, що покупцем за Договором купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 від 08 липня 2014 року виступала його колишня теща - ОСОБА_2 , але фактичними покупцями цієї квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

З приводу вищезазначених тверджень позивача зазначає наступне:

26 червня 2014 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_13 (далі - Продавці), з однієї сторони та ОСОБА_14 (далі - Покупець/), з другої сторони, укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко I.П., відповідно до умов якого Продавці ОСОБА_2 , ОСОБА_11 продали та передали у власність, а Покупець ОСОБА_14 купила та прийняла у власність квартиру АДРЕСА_4 . Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 була відчужена за 26 000 доларів США. Дані обставини підтверджуються Попереднім договором № 457 від 11 червня 2014 року та Договором купівлі-продажу квартири від 26 червня 2014 року. Копія Попереднього договору № 457 від 11 червня 2014 року та копія Договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 2014 року додаються.

Свою частину коштів, отриману від продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , ОСОБА_3 забрала на свої особисті потреби та не вкладала у покупку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

03 липня 2014 року ОСОБА_2 продала належну їй частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 . Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 була відчужена за 24 500 доларів США. Дані обставини підтверджуються Попереднім договором № 467 та Договором купівлі-продажу квартири від 03 липня 2014 року.

08 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (далі - Продавці) та ОСОБА_2 (далі - покупець) укладено Логовір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 4935, відповідно до умов якого Продавці передали у власність Покупцю квартиру АДРЕСА_3 , а Покупець прийняв її і сплатив за неї обумовлену грошову суму. Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 була придбана ОСОБА_2 за 45500 доларів США. Дані обставини підтверджуються Попереднім договором від 01 липня 2014 року та Договором купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року.

08 липня 2014 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 за ОСОБА_2 . Дані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23937025 від 08 липня 2014 року.

Таким чином, квартира, що находиться за адресою: АДРЕСА_6 була придбана ОСОБА_2 за кошти, отримані від продажу двох квартир, а саме: квартири, що находиться за адресою: АДРЕСА_7 та квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , а також за кошти, які були власними заощадженнями ОСОБА_2 , які вона накопичувала, маючи намір придбати трикімнатну квартиру.

Ні ОСОБА_15 , ні її колишній чоловік ОСОБА_1 , коштів на придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 не давали. Під час укладення Попереднього договору від 01 липня 2014 року та Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року ОСОБА_15 та ОСОБА_1 присутні не були.

Відповідно до положень п. 8 Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року, Сторони, що підписалися, підтверджують, що укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; цей договір не носить характеру мнимого та удаваного правочину: нотаріусом роз?яснено зміст договору у повному обсязі.

Таким чином, сторонами Договору купівлі-продажу будинку квартири від 08 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зарестрованим у реєстрі за № 4935 Продавці - ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та Покупець - ОСОБА_2 . Доказів на спростування даних обставин ОСОБА_1 до позовної заяви не додано

По-друге, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати частково недійсним у частині покупця укладений 08 липня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (за договором продавці) та ОСОБА_2 (за договором - покупець) договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою; АДРЕСА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., перевівши право покупця за цим договором на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Як зазначає позивач у позовній заяві, йому достеменно було відомо про Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 з моменту його укладення, тобто з 08 липня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_1 9 років був обізнаний про придбання ОСОБА_2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року.

Звертає увагу суду, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання об?єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя датована 19 липня 2023 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 заявлено позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності.

Доказів пропуску строку позовної давності з поважних причин позивач до позовної заяви не надав, а тому причини пропуску трирічного строку позовної давності є неповажними. Клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовною вимогою про визнанця недійсним договору кушилі-продажу квартири від 08 липня 2014 року до позовної заяви не додано.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Підгорної ( ОСОБА_11 , Уретя особа: Приватний потаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця слід відмовити у зв?язку зі спливом позовної давності.

Крім того, зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-1 (провадження № 61- 14680с6020) Верховний Суд дійшов правового висновку, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов?язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Верховний Суд констатував, що удаваним с правочин, що вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони правочину. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце.

Отже, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків, а не «приховують» сторону правочину. Нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-11 (провадження № 61- 14680сво20) Верховний Суд відступив від висновку. викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 265/3310/17 (провадження№61-2308св19), на яку посилається позивач у позовній заяві, а також для забезпечення єдності судової практики відступає і від аналогічного висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 466/8968/19, провадження №61-1188 св 21.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-ц (провадження № 61- 14680сво20), позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця не підлягають до задоволення, оскільки нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору.

Також у позовній заяві позивач зазначає, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 набута в період заресстрованого шлюбу за спільні подружні кошти, а тому являється об?єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та просить суд визнати об?єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 : здійснити поділ зазначеного майна, визнавши за ОСОБА_1 право власності на частку вказаної, залишивши іншу частку зазначеного об?єкта нерухомого майна у власності ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 звертає увагу суду на наступні обставини:

07 червня 2014 року між мною ОСОБА_16 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 604.

08 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (далі - Продавці) та ОСОБА_2 (далі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, очевидним є висновок про те, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 була придбана ОСОБА_2 через 1 (один) місяць після укладення шлюбу між ОСОБА_17 та ОСОБА_1 .

На момент укладення шлюбу ОСОБА_18 та ОСОБА_1 працювали на посадах лікарів та отримували досить мізерну заробітну плату ( ОСОБА_3 - близько 4000 грн. за місяць, ОСОБА_1 - близько 6000 грн. за місяць).

Як зазначалося вище, квартира була придбана ОСОБА_2 за 45 500 доларів США.

Отже, за один місяць перебування у шлюбі ОСОБА_15 та ОСОБА_1 аж ніяк не могли накопичити кошти у сумі 45 500 доларів США на придбання квартири.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна в частині визнання об?єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя слід відмовити.

Підсумовуючи вищевикладені обставини в сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання об?єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя є необгрунтованими, безпідставними та таким, що не підлягають до задоволення.

Відповідачка ОСОБА_3 просить суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

22 серпня відповідачка ОСОБА_3 скерувала до суду заяву про застосування строку позовної давності.

28 серпня 2023 року позивач скерував до суду відповідь на відзив, який обґрунтований тим, що аргументи адвоката ОСОБА_2 не є причиною для застосування позовної давності. Варто зазначити, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 дізнався про подружню зраду ОСОБА_5 . Після неодноразових розмов з колишньою дружиною, всіляко намагався врятувати сім?ю та ОСОБА_5 прийняла рішення розірвати шлюб. При цьому між ним та Підгорною ОСОБА_11 була укладена усна угода, де вона обіцяла виплатити йому кошти, які були витрачені на придбання, ремонт і облаштування спільної квартири.

Але в подальшому її риторика змінилась та вона відмовилась виплачувати вказані вище кошти. На доводи, що вони разом купували квартиру, а ремонт в ній взагалі був зроблений за особисті заощадження та кошти ОСОБА_19 , вона зазначила, що він нічого не доведе, оскільки квартира зареєстрована на ОСОБА_2 . Після чого почала перешкоджати в доступі до помешкання.

Звертає увагу, що саме з цього моменту йому стало відомо, що його право на спільну сумісну власність, а саме квартиру, що придбана за договором купівлі - продажу від 08.07.2014 року.

Позивач наголошує, що 23 тисячі доларів США, а також всі витрати щодо оформлення договору купівлі-продавжу проводилась за його власний рахунок.

26.06.2014 ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 продали кв. АДРЕСА_4 , належну їм на праві особистої власності за 225089 грн., які продавці отримали в рівних частках. Представник ОСОБА_20 у відзиві вказує, що дана квартира була продана за 26 000 доларів США, при цьому посилається на копію попереднього договору. Позивач вважає попередній договір неналежним доказом, оскільки він не має юридичної сили. А згідно договору купівлі-продажу від 26.06.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за продаж зазначенї квартири отримали 225089 грн.

03.07.2014 ОСОБА_2 продала належну їй 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_5 . Згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2014 продаж квартири вчинився за 220456 грн.

Аналізуючи вищевикладене, від продажу вищезазначених квартир ОСОБА_2 отримала 298 574 грн. Вказане свідчить, що за кошти отримані від продажу даних квартир ОСОБА_2 не змогла б придбати спірну кв. АДРЕСА_9 .

Факт того, що ОСОБА_1 щорічно проводив косметичні та капітальні ремонти, дбав про енергозбереження та підтримував помешкання в належному стані, підтверджується не тільки квитанціями, чекам, але й письмовими свідченнями сусідів.

В судовому засіданні позивач, представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задоволити з підстав, викладених у позові.

Позивач додатково пояснив, що після укладення шлюбу з ОСОБА_3 у червні 2014 року вони підшуковували квартиру для сімейного проживання, в зв`язку з чим звернулись до кількох рієлтерських агенств. Підібрали для купівлі варіант за 45 000 доларів. Позивач з попереднього шлюбу мав заощадження 6 000 доларів, також у своєї мами позивач позичив 17 000 доларів під розписку, всього 23 000 доларів США. Решта коштів була зібрана за рахунок продажу квартир дружиною та її матір`ю загалом на суму 22 000 доларів. Через спори позивача з колишньою дружиною квартиру вирішили оформити на ОСОБА_2 . Позивач з ОСОБА_2 домовились про переоформлення спірної у власність у рівних частках. У нотаріуса були позивач та відповідачі. Гроші 45 000 доларів позивач передав продавцям. Після вселення позивач у спірній квартирі зробив ремонт, потім також періодично робив ремонт. У облаштуванні квартири фінансово відповідачі участі не приймали. Деякий час ОСОБА_2 проживала у спірній квартирі, потім виїхала і з 2016 року проживає за кордоном. В 2021 році шлюб позивача та ОСОБА_3 розпався, після чого позивач проживав на орендованій квартирі. Борг матері віддав частково, ще залишилось 7000 доларів. Копію розписки мав від батька.

Представники відповідачі в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзивах.

Суд вислухавши в судовому засіданні, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Хід розгляду справи

28 липня 2023 року ухвалою суду позовна заява залишена без руху.

28 липня 2023 року суд задоволив заяву позивача про забезпечення позову.

04 серпня 2023 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20 листопада 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про залучення співвідповідачів.

13 березня 2024 року ухвалою суду провадження у справі в частині вимог закрито.

17 квітня 2025 року ухвалою суду виттребувано копію спадкової справи.

20 травня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про допит свідків. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 07 червня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_21 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 604.

26 червня 2014 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_11 (продавці) та ОСОБА_14 (покупець) укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 за 255 089 грн.

За попереднім договором № 457 від 11.06.2014 року вартість квартири складає 26000 доларів США (а.с. 79 т. 1).

Відповідно до копії розписки від 01.07.2014 року ОСОБА_1 отримав в борг від ОСОБА_22 кошти в сумі 17 000 дол. США для придбання житла за адресою: АДРЕСА_6 . (а.с 110 т. 1).

26 червня 2014 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 . Відповідно до договору ОСОБА_2 , ОСОБА_11 продали квартиру АДРЕСА_4 за 255 089 грн.

01 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 за 45500 доларів США ( а.с.77 т. 1).

03 липня 2014 року між ОСОБА_2 , Кохан Русланом Михайловичем, який діє від імені ОСОБА_23 та ОСОБА_24 укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області, № 1789. Відповідно до Договору ОСОБА_2 , ОСОБА_25 , який діє від імені ОСОБА_23 продали квартиру АДРЕСА_5 . Вартість квартири складає 220456 грн. (а.с. 80 т. 1).

За попереднім договором № 467 вартість квартири складає 24500 грн. (а.с. 81 т. 1).

08 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., № 4935. Відповідно до п. 3 Договору продаж квартири вчинено за 480 200 грн. (а.с. 12 т. 1).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 дала покази про те, що до неї звернувся син у зв`язку з пошуком квартири після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 і на його прохання по розписці надала сину у борг 17 000 доларів, з них ще не повернутими є 7 000 доларів. В життя сина з невісткою не втручалась, з нею не спілкувалась. На кого оформлена спірна квартира, не знає. Кошти були спільні з чоловіком. Оригінал розписки втрачений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 дав покази про те, що як директор агенства нерухомості та рієлтор здійснював супровід угод. Імовірно в 2014 році позивач звернувся до агенства з питання продажу двох квартир і купівлі трикімнатної квартири поблизу своєї роботи у центрі міста. Дані угоди були укладені. Мали справу тільки з позивачем. Квартиру позивач купляв для своєї сім`ї по АДРЕСА_9 . Кошти за послуги рієлтора сплачував позивач. При укладанні угоди був присутній позивач, також була його теща. Всі кошти сплачував позивач. Походження коштів, імовірно, було від попереднього продажу кватир, вимог щодо фінансового моніторингу на той час не було. Продані були однокімнатні квартири, осіб власників не пам`ятає. У договорах на продаж позивач не вказаний, але це була одна родина.

30.07.2014р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували місце проживання у квартирі АДРЕСА_3 . 01.08.2014р. у вказаній квартирі зареєстрував своєм місце проживання позивач.

Відповідно до актового запису про смерть № 150 від 01.04.2021 року 28 березня 2021 року ОСОБА_9 , спадкова справа заведена у Черкаській районній державній нотаріальній конторі за заявою спадкоємця ОСОБА_4 ( а.с.31-70 т.2)

29.08.2021р. позивачем укладений договір купівлі продажу меблів за адресою: АДРЕСА_6 вартістю 64815 грн, відповідно до товарних чеків оплата замовлена здійснювалась 29.08.2021р. на суму 3000 грн., 23.09.2021рн. - 3340,75 грн., 25.09.2021р. - 26600 грн., 18.11.2021р. - 8300 грн. (а.с. 19, 20, 22 т. 1).

01 лютого 2022 року шлюб укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси. (а.с. 13 т. 1).

У зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_19 змінила прізвище на ОСОБА_27 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.06.2022 року. (а.с.93 т.1)

Відповідно до акту опитування сусідів від 01.05.2023 року ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_6 з липня 2014 по 2021 рік, проводив там щорічно косметичні та капітальні ремонти, дбав про енергозбереження та підтримував помешкання в належному стані. (а.с. 14 т. 1).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_28 (сертифікат № 503/2022 від 09.10.2022) від 14 липня 2023 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 складає 1 905 000 грн., 1/2 частка - 952 500 грн. (а.с.16 т.1)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_2 08.07.2024р. Квартира трикімнатна має загальну площу 65,5 кв.м, житлову 37,5 квм, розташована у багатоповерховому будинку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 341647502 від 04.08.2023р.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та інших, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Мотивована оцінка суду аргументів учасників справи та позиція суду з питання порушення, не визнання або оспорення права, свободи чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду

У справі, яка розглядається, спірні правовідносини регулюються цивільним та сімейним законодавством.

Судом встановлено, що в період шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мати дружини ОСОБА_2 набула у власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2014 р., укладеного з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , правонаступником якої є ОСОБА_4 .

Відповідач оспорив договір купівлі продажу в частині покупця на тій підставі, що квартира насправді була набута частково за належні позивачу кошти в сумі 23 000 доларів США , а також кошти ОСОБА_3 , відтак має бути визнана об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу у рівних частках між співвласниками.

Відповідно до статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Відповідно до статті 657 ЦК України обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору у частині сторони договору.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15 (провадження № 61-14680сво20), 07 червня 2022 року у справі № 756/15583/17 (провадження № 61-20565св21).

Переведення прав та обов`язків покупця перебачено цивільним законодавством як спосіб захисту порушеного переважного права. Більше того, у ч.4 ст.362 ЦК України йдеться про порушення переважного права саме шляхом продажу, а не придбання майна, навіть якщо воно було зареєстровано на третіх осіб.

Враховуючи наведене, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, звернувшись з позовом про переведення на позивача та відповідачку прав та обов`язків покупців за договорами купівлі-продажу спірної квартири.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доводи позову про те, що придбання спірної квартири відповідачами відбулось частковоза рахунок особистих коштів позивача чи спільних коштів подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не підтверджені в ході судового розгляду переконливими об`єктивними доказами.

Покази свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , а також надані позивачем письмові докази не підтверджують з достовірністю факту передачі продавцям за оспорюваним договором саме особистих коштів ОСОБА_1 чи спільних коштів подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Надана позивачем копія боргової розписки від від 01.07.2014 року, відповідно до якої позивач отримав у своєї матері у борг кошти в сумі 17 000 доларів США для придбання спірної квартири не може бути визнана належним та допустимим доказом, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В ході судового розгляду стороною відповідача вказаний доказ поставлений під сумнів та у зв`язку з цим було заявлене клопотання про проведення експертного дослідження оригіналу вказаної розписки на предмет визначення дійсного часу її складання. Зазначена експертиза не була проведена у зв`язку з відмовою сторони позивача надати оригінал розписки через його втрату. Таким чином, оригінал вказаного письмового доказу не подано до суду та відповідачами вказаний доказ поставлений під сумнів, відтак такий доказ не береться судом до уваги, як передбачено ч.6 ст.95 ЦПК України.

Суд також враховує, що наданими відповідачами доказами підтверджено придбання спірної квартири відповідачем ОСОБА_2 08.07.2022р. значною мірою за рахунок коштів отриманих від відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна за договорами купівлі-продажу від 26 червня 2014 року та 03 липня 2024 року.

За змістом оспорюваного договору та попереднього договору про продаж спірної квартири чітко та однозначно зафіксовано придбання спірної квартири покупцем ОСОБА_2 .

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, досліджені в судовому засіданні надані відповідачами докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують обставини, на які відповідачі посилались як на підставу заперечень проти позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав про визнання частково недійсним у частині покупця укладеного 08 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 (правонаступник ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_6 , переведення права покупця за цим договором на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Недодержання в момент вчинення оспорюваного правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, судом не встановлено.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, суд враховує, що спірна квартира в період шлюбу не була набута у власність позивача чи ОСОБА_3 , її власником на підставі договору від 08.07.2014р. є ОСОБА_2 , вказаний договір не визнаний недійсним, отже є чинним, а тому підлягає до врахування.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав про визнання квартиру за адресою АДРЕСА_6 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та її поділу між співвласниками в рівних частках.

Питання про судові витрати

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 9525 грн. (вимога майнового характеру), 1073,60 грн. (вимога немайнового характеру), 526,80 грн. (заява про забезпечення позову).

Враховуючи відмову у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Питання про забезпечення позову

28 липня 2023 року суд задоволив заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири за адресою АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 4,7,10,81, 141, 263-266, 352-354 ЦПКУкраїни, ст. 15, 204, 215, 368, 626-628, 655, 657 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65, 70, 71 СК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання частково недійсним у частині покупця укладеного 08 липня 2014 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_6 , переведення права покупця за цим договором на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнання квартири за адресою АДРЕСА_6 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та її поділу між співвласниками в рівних частках.

Скасувати заходи забезпечення у вигляді накладення заборони відчуження квартири за адресою АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст судового рішення складений 10 грудня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_10 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_11 ).

Третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна (м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 14).