справа 278/6088/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває вказана цивільна справа розгляд якої, вважаю, не може бути здійснений Житомирським районним судом Житомирської області та, з огляду на це, передана компетентному суду виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи в призмі вирішуваного питання.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою згідно з якою просила оголосити громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_2 , померлим поблизу населеного пункту Кліщіївка Донецької області, під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в с. Морозівка нині Житомирського (колишнього Брусилівського) району Житомирської області.

Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

За правилами ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з ч.6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Правовідносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Так у абз. 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст.16 Прикінцевих положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Нормою п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено також те, що документом, який підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей є витяг з реєстру територіальної громади.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України вказують на те, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, серед іншого, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для розгляду зазначеної цивільної справи Житомирським районним судом Житомирської області.

Такий висновок суду зумовлений тим, що заявницею ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту її проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці на яку поширюється територіальна юрисдикція Житомирського районного суду Житомирської області, а відтак у цього суду відсутні правові підстави та повноваження для здійснення розгляду зазначеного судового провадження. Окрім цього у матеріалах справи відсутні відомості стосовно останнього відомого місця проживання ОСОБА_2 та щодо місцезнаходження його майна.

Водночас, у матеріалах справи містяться належні та достатні докази того, що заявниця має зареєстроване місце проживання на території колишнього Брусилівського району Житомирської області, який віднесено до територіальної юрисдикції Брусилівського районного суду Житомирської області.

За таких обставин, з метою забезпечення права заявниці, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на розгляд справи судом встановленим законом, а також задля виконання положень ст. 305 ЦПК України Житомирський районний суд Житомирської області вважає за необхідне передати матеріали цієї цивільної справи за підсудністю до належного суду, а саме до Брусилівського районного суду Житомирської області.

Окремо суд наголошує на тому, що ліквідація Брусилівського району Житомирської області без відповідних змін судоустрою у даному регіоні не може бути підставою для розгляду вказаної справи Житомирським районним судом Житомирської області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 316 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Направити справу за підсудністю до Брусилівського районного суду Житомирської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 01 грудня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький