ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Хомік Євгенії Михайлівни про відвід судді у цивільній справі за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Інститут археології Національної академії наук України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , Фермерське господарство «ДОБРОБУТ-10» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

встановив:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Інститут археології Національної академії наук України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , Фермерське господарство «ДОБРОБУТ-10» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

13.10.2025 року до Фастівського міськрайонного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Хомік Євгенії Михайлівни про відвід судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевської Л.М. у цій справі № 381/1187/25.

Фастівський міськрайонний суд Київської області визнав необґрунтованою заяву про відвід головуючої судді Ковалевської Л.М. у цивільній справі № 381/1187/25 та передав її для визначення судді, який не входить до складу суду, у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025, справа надійшла у провадження судді Анапріюк С.П. для вирішення питання про відвід судді Ковалевської Л.М.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішене як до, так і після відкриття провадження у справі. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд дійшов висновку про вирішення питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про відвід судді та матеріали цивільної справи, суд зазначає про таке.

Вимоги заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Хомік Євгенії Михайлівни про відвід судді обґрунтовані тим, що, на її думку, на порушення норм цивільного процесуального законодавства прокурор неодноразово подавав до суду, а суд необґрунтовано приймав до розгляду документи у паперовій формі, а саме: позовну заяву та заяву про забезпечення позову.

Крім того, заявниця звертає увагу на те, що із матеріалів позовної заяви вбачається, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК, а саме: відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, відсутнє зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; до позовної заяви, підписаної заступником керівника Київської обласної прокуратури не додано документ, який підтверджує повноважень підписанта (ані копії посвідчення прокурора, ані наказу про призначення на посаду).

Предметом доказування у цій справі є належність спірної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення державної власності, а також обставини законності чи незаконності її набуття відповідачкою на праві приватної власності.

Також заявниця зазначає про те, що 28.05.2025 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Хомік Є.М. подала клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.

Проте суддя Фастівського міськрайонного Київської області Ковалевська Л.М. ухвалою від 22.09.2025 відмовила у задоволенні цього клопотання.

Представниця відповідачки вважає, що ухвалою про відмову у призначенні експертизи від 22 вересня 2025 року суддя фактично встановила обставини, що є предметом доказування у цій справі, а саме: належність спірної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення державної власності, а також обставини законності чи незаконності її набуття відповідачем на праві приватної власності.

На думку заявниці, наведені в ухвалі обґрунтування свідчать про упередженість судді Ковалевської Лесі Миколаївни, що виразилася у наданні переваги позивачу порівняно з відповідачем, що виключає можливість у подальшому здійснення нею справедливого судового розгляду.

Вказане стало підставою для звернення до суду з цією заявою.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості поданої до суду заяви, суд бере до уваги наступне.

Статтею 36 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України) чітко визначені випадки, за яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 від 19.05.2006, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Суддя має відстоювати та втілювати у життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно із ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до статті 48 зазначеного Закону, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (безсторонності) суддів як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При тлумаченні змісту поняття «інші підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

При цьому неупередженість має одночасно існувати як фактично (суб`єктивний тест), так і має бути забезпечена її розумна видимість (об`єктивний тест) (рішення ЄСПЛ у справі «Мікаллеф проти Мальти», № 17056/06 від 15 жовтня 2009 року, «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії», № 16812/17 від 18 липня 2019 року).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірена різноманітними способами. У цьому контексті, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття у справі «Хаушильд проти Данії» ЄСПЛ зазначив про те, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Повертаючись до обставин, про які зазначає представниця відповідачки у поданій до суду заяві, суд враховує таке.

Зміст заяви, що розглядається судом, зводиться незгоди діями та рішеннями судді, вчиненими під час вирішення питання щодо прийнятності позову, розгляду заяви про забезпечення позову, прийняття поданих учасниками справи документів.

З огляду на вказане суд наголошує, що такі доводи представниці відповідачки не є підставою, передбаченою ст. 365 ЦПК України, для відводу судді, оскільки її твердження фактично зводяться до незгоди сторони спору із процесуальними діями та рішеннями судді, вчиненими під час вирішення питань, що виникли під час розгляду справи.

Відповідно до приписів цивільного процесуального закону, правомірність, повнота та об`єктивність прийнятого судового рішення, правильне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом апеляційного та/або касаційного перегляду судового рішення та не є підставою для відводу судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім цього, суд вважає безпідставним твердження заявниці про те, що суддя фактично встановила обставини, що є предметом доказування у цій справі (належність спірної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення державної власності, а також обставини законності чи незаконності її набуття відповідачем на праві приватної власності.

Таке твердження представниці відповідачки спростовується змістом ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2025 року та наявним у ній висновкам суду.

Протилежне твердження заявниці не знайшло свого підтвердження під час розгляду судом заяви про відвід судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно із статтями 126, 129 Конституції України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Системний аналіз вказаних норм законодавства у сукупності із у підставами для відводу судді, визначеними у статтях 36, 37 ЦПК України, свідчить, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Для того, щоб ці обставини могли слугувати підставою для відводу судді, вони повинні бути обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Суд встановив, що будь-які обґрунтування для відводу судді, перелік яких визначено у пунктах 1-4 частини першої статті 36 та у статті 37 ЦПК України, заявниця не наводить. Водночас, зазначені нею у заяві про відвід судді підстави фактично зводяться до незгоди сторони спору із процесуальними діями та рішеннями судді.

Суд дійшов переконання, що зазначені у заяві доводи є об`єктивно необґрунтованими та такими, що не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, оскільки незгода із прийнятими суддею процесуальними документами (ухвалами) не може бути підставою для відводу цього судді.

Натомість, сторона у справі має право на оскарження судових рішень (ухвал) відповідно до норм КАС України.

Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норм права неодноразово висловлював Верховний Суд.

Також суд враховує, що, відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Проте з урахуванням зазначених у заяві дій/рішень судді, із якими не погоджується заявниця та які, на її думку, можуть свідчити про наявність підстав для відводу судді, суд вважає, що ця заява про відвід судді подана заявницею після спливу строку, визначеного у ч. 3 ст. 39 ЦПК України, та без наведення нею підстав та доказів винятковості цього випадку.

Суд бере до уваги, що під час вирішення питання про те, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Перевіривши доводи поданої до суду заяви з належною ретельністю, якої вимагає суть питання, що вирішується, суд дійшов висновку про те, що доводи заявника не містять посилань на наявність передбачених законом обставин, які є підставами для відводу, не містять належних обґрунтувань про те, що суд прямо чи опосередковано зацікавлений в результаті розгляду справи та є упередженим, а викладені у заяві твердження є суб`єктивною думкою автора цієї заяви.

Суд не встановив із доводів заяви про відвід будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та безсторонності судді Ковалевської Л.М. при розгляді цієї справи. Обставини, які викладенні у заяві про відвід та на які посилається заявник, не викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

Фактична незгода із процесуальними рішеннями (ухвалами) судді не може бути підставою для відводу судді відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 КАС України.

З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї заяви.

Керуючись ст. 40 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Хомік Євгенії Михайлівни про відвід судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевської Лесі Миколаївни у цивільній справі №381/1187/25 (провадження №2/381/913/25).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Матеріали цивільної справи №381/1187/25 (провадження №2/381/913/25) повернути для продовження розгляду.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК