Справа № 487/2707/24
Провадження № 6/487/335/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі Головуючого судді: Притуляк І.О., за участю секретаря судових засідань Янковець Г.А., стягувача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві заяву заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Суслової Марії В`ячеславівни про зміну способу виконання рішення суду у справі №487/2707/24 провадження №2/487/1742/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2025 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області ПМУ МЮ (м.Одеса) Суслова М.В. шляхом формування у системі "Електронний суд" подала до Заводського районного суду м.Миколаєва заяву за якою просила змінити спосіб виконання рішення від 07.10.2024 року по справі №487/2707/24:

з «зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 32549,94 грн.»,

на «стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію у розмірі 32549,94 грн., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, державний виконавець посилалася на те, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаїській області ПМУ МЮ (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 78588961 з виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2024 року по справі №487/2707/24.

ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 16.07.2025 року повідомило державного виконавця, про те, що на виконання рішення суду ними внесено відомості до "Реєстру судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФ України. При цьому, кошти, виділенні на погашення заборгованості за рішенями судів у 2024 році, відповідно до Бюджету пенсійного фонду на 2024 рік, затвердженого Постановою КМУ №1156 від 11.10.2024 року, використані у повному обсязі. Бюджет ПФ України на 2025 рік не затверджено.

З урахуванням чого, за відсутності фінансового забезпечення виконати рішення суду не є можливим.

28.07.2025 року та 12.08.2025 року державним виконавцем складено акти про невиконання без поважних причин ГУ ПФУ у Миколаївській області рішення суду.

25.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця з заявою про зміну способу виконання рішення суду.

З урахуванням зазначеного, посилаючись на положення ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", просила заяву задовольнити.

25.11.2025 року представник ГУ ПФУ в Миколаївській області Рудницька А.О., шляхом формування у системі "Електронний суд" подала пояснення по справі, у яких зазначила, що на виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.10.2024 року у справі №487/2707/24 головним управлінням внесено відомості до "Реєстру судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

Таким чином, Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2024 року виконано в повному обсязі відповідно до покладених судом зобов`язань в межах повноважень, визначених чинним законодавством..

Вказала, що враховуючи положення ст. 8 Закону Україїни "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністів України.

Відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 року №1155, видатки на погашеня заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду становлять 250 000 000 грн.

Кошти на виплату заборгованості за рішенням суду по справі №487/2707/24 ОСОБА_1 станом на 25.11.2025 року, не виділялись.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. З огляду на викладене, виплата недоотриманої пенсії за рішенням суду від 07.10.2024 року буде проведена після отримання відповідних бюджетних асигнувань..

Вказані обставини свідчать про те що ГУ ПФУ у Миколаївській області з об`єктивних причин позбавлене можливості виплатити кошти ОСОБА_1 за зазначеним рішенням суду.

Вказала, що державний виконавець ставлячи питання перед про зміну способу виконання рішення з "зобов`язати" на "стягнути", фактично просить суд вирішити додаткову позовну вимогу, яка не була предметом розгляду та дослідження судом під час прийняття рішення.

Одночасно зміна способу виконання рішення на стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 недоотриманої пенсії у розмірі 32549,94 грн., фактично призведе до подвійного стягнення нарахованої суми пенсії, оскільки на виконання рішення суду, зазначена сума обліковується для здійснення в подальшому її виплати.

Вказані пояснення просила взяти до уваги при вирішенні заявленої державним виконавцем вимоги, розгляд заяви просила провести за її відсутності.

До судового засідання заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Суслова М.В.не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно, належним чином.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 просила заяву державного іиконавця задовольнити, оскільки на її переконання зміна способу виконання рішення суду, призведе до прискорення його фактичного виконання та отримання належних їй грошових коштів.

Розгляд заяви було проведено за відсутності державного виконавця та представника стягувача, що не суперечить положенням ст. 435 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.10.2024 у справі №487/2707/24 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 32549,94 грн.

Судове рішення набрало законної сили 18.11.2024 року.

На виконання рішення 09.12.2024 року видано два виконавчі листи.

11.07.2025 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області ПМУ МЮ (м.Одеса) Брушковською О.В. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №78588961, щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 09.12.2024 року по справі №487/2707/24.

ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 16.07.2025 року повідомило державного виконавця, про те, що на виконання рішення суду ними внесено відомості до "Реєстру судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФ України. При цьому, кошти, виділенні на погашення заборгованості за рішенями судів у 2024 році, відповідно до Бюджету пенсійного фонду на 2024 рік, затвердженого Постановою КМУ №1156 від 11.10.2024 року, використані у повному обсязі. Бюджет ПФ України на 2025 рік не затверджено.

Зазначили, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2024 року виконано ГУ ПФУ у Миколаївській області в межах наявних повноважень.

28.07.2025 року головним державним виконавцем Брушковською О. складено акт про невиконання рішення суду без поважних причин.

12.08.2025 року головним державним виконавцем Брушковською О. повторно складено акт про невиконання рішення суду без поважних причин.

Постановою державного виконавця від 12.08.2025 року, відповідно до положень ст.ст.63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити певні дії на ГУ ПФУ у Миколаївській області накладено штраф у розсірі 10200 грн..

17.09.2025 року державним виконавце. у порядку ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" до МРУП ГУНП у Миколаївській області за вихідним номером 13304 направлено повідомлення прол вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України.

Судом встановлено, що при звернення до суду з цією заявою заявник та представник ГУ ПФУ в Миколаївській області керувалися правовими нормами, які передбачені Кодексом адміністративного судочинства України. Однак у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14 звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Оскільки порушене заявником питання стосується виконання рішення суду, ухваленого у порядку цивільного судочинства, суд розглядає заяву про зміну способу виконання рішення за правилами ЦПК України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення чи зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Пунктом 9 узагальнення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах" (постанова від 25 вересня 2015 року № 8) вказано, що законодавець, надаючи можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, безпосереднього визначення згаданих правових категорій не наводить, у зв`язку з чим вони залишаються поняттями оціночними.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК способів захисту цивільних прав.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Згідно приписів ст.. 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25.04.2012 року № 11 -рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово, (абзац 1, 3 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Отже, зі змісту зазначених правових приписів випливає те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 25.11.2015 року (справа №6-1829цс15) та від 16.12.2015 року (справа №6-2427цс15).

Під час розгляду заяви встановлено, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать ОСОБА_1 не є власністю ГУ ПФУ в Миколаївській області та не знаходяться на його рахунках. Фактичне виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.

Разом з цим, стягнення з ГУ ПФУ в Миколаївській області коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування суб`єкта владних повноважень, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Окрім того суд враховує, що Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 року у справі №490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті».

Отже, оскільки способом відновлення порушеного права ОСОБА_1 було визначено зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої пенсії не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то суд приходить до висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просила державний виконавець, оскільки визначений спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у даній справі.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду по справі № 487/2707/24 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання, в такому випадку зміна способу виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії ОСОБА_1 на яку вона має право як спадкоємець в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка, а також не відновить її порушених прав.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, то суд вважає безпідставними аргументи державного виконавця, про наявність правових підстав для зміни способу виконання рішення суду у справі, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 435, 258, 259, 260, 261, 352-355, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі №487/2707/24 провадження №2/487/1742/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя І.О. Притуляк