ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3899/25 Провадження 2/636/2447/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Романової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 211111-003 від 11.11.2021 за період із 11.11.2021 по 11.11.2023 у розмірі 68659,73 грн, суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та суму сплаченої правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 11.11.2021 між відповідачем та ТОВ «Кредитсервіс» був укладений кредитний договір № 211111-003, який було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G26943 (11.11.2021 12:27:53). Відповідно до умов кредитного договору клієнту було надано кредит у сумі 26000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та оплатити його на умовах визначених у Договорі. Відповідно до умов кредитного договору крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5% (1650,00 грн.) із суми кредиту у день перерахування коштів на банківський рахунок позичальника.

Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором станом на 12.02.2025 в розмірі 68659,73 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 24801,21 грн, прострочена заборгованість за процентами 43858,52 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Ухвалою від 12.05.2025 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Від відповідача в судове засідання надійшла заява, в якій вона просила в задоволенні позову відмовити та проводити розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, дійшов наступного.

11.11.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 211111-003, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G26943 (11.11.2021 12:27:53), відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі вказаному у Договорі, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до розділу «Умови кредиту», сума кредиту становить 26000,00 гривень, строк, на який надається кредит 730 днів (24 місяці), зі сплатою 333,17% відсотків річних, сума одноразової комісії за видачу кредиту від початкової суми кредиту становить 7,5%, що становить 1650,00 грн. Сума щомісячного платежу 3293,33 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 79040,18 грн.

Кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника (п.1.2 Договору).

11.11.2021 відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G26943 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому також передбачено умови договору.

Також відповідачем електронним підписом підписано графік платежів за договором, з якого видно, що строк погашення платежів визначений кожного11 числа місяця, починаючи з 11.11.2021 року по 11.11.2023 включно, сума щомісячного платежу становить 3293,59 грн. Загальна вартість за користування кредитом становить 79040,18 грн.

З даних платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 2441 від 11.11.2021 вбачається, що позивачем 11.11.2021 перераховано отримувачу ОСОБА_1 кошти сумі 24050,00 гривень.

25.03.2025 ТОВ «Кредитсервіс» направило досудову вимогу до ОСОБА_1 щодо повернення кредиту, процентів та інших належних до сплати платежів за кредитним договором № 211111-003 від 11.11.2021 в розмірі 68659,73 грн, що підтверджується списком згрупованих відправлень № 5032 від 25.03.2025.

Згідно з наданих ТОВ «Кредитсервіс» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 211111-003 від 11.11.2021, заборгованість станом на 12.02.2025 складається із суми заборгованості по тілу кредиту 24801,21 грн, суми заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом 43858,52 грн, а всього 68659,73 грн. Всього ОСОБА_1 в період дії договору сплачено кредиту 9400,00 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Кредитсервіс» суд вважає доведеним.

У підписаному відповідачем кредитному договорі № 211111-003 від 11.11.2021 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, комісія за надання кредиту, строк повернення коштів, відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за кредитом, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Згідно розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором відповідач здійснювала погашення кредиту, останній платіж за кредитом здійснений нею 10.02.2022.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України).

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Законом України від 15 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, виключено. Даний Закон набрав чинності 04.09.2025. Отже, саме з цієї дати поновлюється обчислення строків позовної давності, які були зупинені на час воєнного стану.

Отже, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитору кредитні кошти, проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 211111-003 від 11.11.2021, зокрема прострочена заборгованість за тілом кредиту 24801,21 грн та прострочена заборгованість за процентами 43858,52 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У даному випадку «інше» прямо встановлено сторони визначили фіксований строк кредитування (12 місяців, до 04.09.2022), протягом якого сплачуються договірні проценти. По його завершенні застосовуються норми ст. 625 ЦК України, а не ст. 1048 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн, що підтверджуються копією Договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023, копією акту приймання-передачі наданих послуг від 18.02.2025, що включає детальний обсяг робіт, та копією платіжної інструкції № 6043 від 18.02.2025.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 178, 133, 137, 141, 223, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором № 211111-003 від 11.11.2021 року в розмірі 68659 (шістдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 73 коп., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту - 24801,21 грн, сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 43858,52 грн, а також судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36-Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: С.А. Оболєнська