печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києва матеріали скарги представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Леськова В.П. на дії, бездіяльність та постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олександрівни у виконавчому провадженні № НОМЕР_2,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва 13.10.2022 звернувся представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Леськов В.П. зі скаргою на дії, бездіяльність та постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, в якій просить поновити їй строк на звернення до суду із даною скаргою. Просив: 1) визнати протиправною бездіяльність вриваного виконавця Фесик М.О. при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 постанови Київського апеляційного суду від 14.12.2020 на підставі виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 31.12.2020 у справі № 757/34950/14-ц, яка полягає у ненаправлені на адресу боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , документів виконавчого провадження, у тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження 05.01.2021,Ю постанови про опис та арешт майна боржника від 14.01.2022, повідомлення про результати оцінки майна від 28.07.2022 № 4556, постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 26.07.2022, виклику боржника від 25.11.2021, постанови від 09.02.2021 про розшук майна боржника, постанов від 05.01.2021, від 24.11.2021, про арешт коштів боржника, постанови від 05.02.2021 про арешт статутного капіталу боржника; 2) визнати протиправними дії приватного виконавця Фесик М.О. при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 постанови Київського апеляційного суду від 14.12.2020 на підставі виконавчого листа Печерського раціонного суду м. Києва від 31.12.2021 у справі № 757/34950/14-ц, щодо проникнення без дозволу ОСОБА_1 та відповідного рішення суду 14.01.2022 та 28.07.2022 до належних ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності нежилих приміщень (літ. «В») з АДРЕСА_2 ; 3) визнати протиправними дії приватного виконавця Фесик М.О при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 постанови Київського апеляційного суду від 14.12.2020 на підставі виконавчого листа Печерського раціонного суду м. Києва від 31.12.2021 у справі № 757/34950/14-ц, щодо визначення ринкової вартості належної боржнику ОСОБА_1 частки в розмірі 1/2 нежилих приміщень (літ. «В») з АДРЕСА_2 на підставі Звіту про оцінку нерухомого майна ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» від 26.07.2022 в розмірі 1613764 грн (без ПДВ); 4) визнати протиправними та скасувати винесені приватним виконавцем Фесик М.О. при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 постанови Київського апеляційного суду від 14.12.2020 на підставі виконавчого листа Печерського раціонного суду м. Києва від 31.12.2021 у справі № 757/34950/14-ц постанову від 14.01.2022 про опис та арешт майна боржника, постанову від 26.07.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, постанову від 27.09.2022 про закінчення виконавчого провадження; 4) визнати протиправними дії приватного виконавця Фесик М.О при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 постанови Київського апеляційного суду від 14.12.2020 на підставі виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 31.12.2021 у справі № 757/34950/14-ц щодо передачі на реалізацію на електронних торгах арештованого майна - належної боржнику ОСОБА_1 частки в розмірі 1/2 нежилих приміщень (літ. «В») з АДРЕСА_2 . Скарга обґрунтована тим, що в порушення вимог ст. 28 ч. 5 ст. 56/57 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Фесик М.О. умисно направляла постанови та інші документи виконавчого провадження за адресою, за якою боржник не проживав та не був зареєстрований, та яка не була вказана у виконавчому листі Печерського районного суду м. Києва від 31.12.2021 у справі № 757/34950/14-ц. Також приватним виконавцем Фесик М.О. було порушено: п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» - входження до належних ОСОБА_1 нежилих приміщень (літ. «В») з АДРЕСА_2 без повідомлення боржника ОСОБА_1 та рішення суду про примусове проникнення до них; ч. 10 ст. 440 ЦПК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» - звернення стягнення та передача на реалізацію незареєстрованої за ОСОБА_1 частки в нерухомому майні без дозволу суду, без попереднього належного вжиття вичерпних заходів по стягненню на нерухоме майно та кошти боржника; ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна - передача на реалізацію без дозволу суду незареєстрованої частки на 1/2 приміщень без реєстраційного номеру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» - передача на реалізацію частки 1/2 приміщень на підставі оцінки ринкової вартості приміщення, проведеної без реального обстеження/огляду оцінщиком приміщень, на підставі виготовленого 05.10.2005 Київським МБТІ Технічного паспорту приміщень, що не відповідав дійсному стану реконструйованих приміщень, за заниженою вартістю, а також без повідомлення боржника ОСОБА_1 приватним виконавцем Фесик М.О. про рішень щодо призначення оцінщика та результати оцінки належних йому речових прав на приміщення; приписів ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» - реалізовано частку ОСОБА_1 на аукціоні за фіксованою ціною. Щодо обґрунтувань представника скаржника у поновлення строків, представник скаржника зазначає, що він лише 05.10.2022 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_2 та встановив грубі порушення приватним виконавцем Фесик М.О. вимог Закону України «Про виконавче провадження», що на думку скаржника є поважною причиною для поновлення строку для оскарження.

13.01.2023 представником приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. - адвокатом Коваль Р.О. до суду подано заперечення на скаргу, в яких останній просив відмовити у задоволенні скарги. Зокрема, зазначав, що в межах ВП № НОМЕР_3 було дійсно допущено технічну помилку та замість зазначення адреси, яка вказана у виконавчому документі, помилково внесено в АСВП інформацію щодо реєстраційних даних боржника за місцезнаходженням, яке було зазначено в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, проте, дана помилка жодним чином не вплину на права боржника та не оскаржувалася останнім протягом більш ніж одного року з моменту як йому стало відомо про відповідну технічну помилку. 16.02.2021, тобто трохи більше ніж через місяць з моменту відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4, представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та боржник мав повний доступ до всіх матеріалів даного ВП через АСВП в мережі Інтернет за ідентифікатором доступу, який містився в постанові про відкриття виконавчого провадження. Водночас, з моменту ознайомлення з матеріалами ВП (16.02.2021) ОСОБА_1 було достеменно відомо про зазначену його адресу проживання саме: АДРЕСА_3 , як і про наявність відповідного ВП, що його повністю влаштовувало протягом більш ніж одного року. Проте, свої обов`язки в межах ВП № НОМЕР_3 ОСОБА_1 повністю проігнорував, про іншу адресу проживання, відповідно до ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», приватного виконавця не повідомляв. Щодо тверджень скаржника про необхідність дозволу суду на примусове проникнення до приміщень, ОСОБА_1 у скарзі не було враховано, що за вказаною адресою майна, яке було описано та реалізовано в межах ВП НОМЕР_4 знаходять заклади дозвільно-розважального характеру, заклад харчування (кав`ярня) та доступ до них є відкрити та безперешкодним для всіх бажаючих у робочі години, крім того, ОСОБА_1 був лише співвласником відповідного майна, в той час, як і приватному виконавцеві і оцінщику було надано безперешкодний доступ до вказаних приміщень, що усунуло необхідність будь-якого звернення до суду за примусовим входженням. Щодо звернення стягнення та передачу на реалізацію незареєстрованого за боржником майна без дозволу суду, представник приватного виконавця зазначав, що ОСОБА_1 не заперечує та підтверджує що був власником майна на підставі правовстановлюючого документу, яким є судове рішення, а саме, постанова Київського апеляційного суду від 14.12.2020 по справі № 757/34950/14-ц про поділ майна подружжя. А отже, жодного його права не було порушено внаслідок неодержання дозволу суду на звернення стягнення на майно право власності на яке не зареєстровано у встановленому порядку. Твердження скаржника про проведення торгів за «фіксованою ціною» не відповідає дійсності», оскільки нерухоме майно в межах ВП НОМЕР_4 було реалізовано в загальному порядку з електронних торгів на електронному майданчику ДП «СЕТАМ».

30.05.2023 представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Власюк К.П. до суду було подано письмові прояснення по справі відповідно до яких остання просила відмовити у задоволенні скарги.

17.03.2025 судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В. було передано матеріали цивільної справи № 757/34950/140ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

10.04.2025 представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Леськовим В.П. до суду було подано доповнення до скарги.

14.04.2025 представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Леськовим В.П. до суду було подано заяву про прискорення розгляду скарги.

28.04.2025 представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Власюк К.П. до суду було подано заперечення щодо доповнення до скарги.

Відповідно до протоколу судового засідання № 4445715 від 29.04.2025 в судовому засідання представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Леськовим В.П. було заявлено клопотання про поновлення строку та долучення копії рішення, висновку експертизи та інших документів які біли подані через канцелярію, представник приватного виконавця - адвокат Коваль Р.О. та представник стягувача - адвокат Власюк К.П. заперечували щодо долучення доказів, просили залишити клопотання без розгляду та повернути докази. Клопотання представника скаржника було задоволено частково, доповнення подане через канцелярію приєднано до матеріалів справи, оскільки повернення не передбачене. Крім того, представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Леськовим В.П. було заявлено клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження, представник приватного виконавця - адвокат Коваль Р.О. та представник стягувача - адвокат Власюк К.П. заперечували щодо задоволення даного клопотання, оскільки боржник є стороною виконавчого провадження та має доступ до матеріалів, які просить витребувати. Головуючий суддя Новак Р.В. на місці ухвалив - відмовити у задоволенні клопотання представника скаржника, зазначав, що копії даного ВП долучені до матеріалів скарги. Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Леськов В.П. в судовому засіданні надав пояснення щодо скарги, просив її задовольнити у повному обсязі. У зв`язку із закінченням часу відведеного для розгляду справи, по справі оголошено перерву до 12.06.2025.

30.04.2025 представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Леськовим В.П. до суду було подано клопотання про поновлення строку на подання доказів.

12.06.2025 представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Власюк К.П. до суду було подано письмові пояснення по справі.

12.06.2025 представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Власюк К.П. до суду було подано заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

12.06.2025 судове засідання було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці (згідно довідки складеної секретарем судових засідань Бурячок А.І.).

21.08.2025 представником приватного виконавця - адвокатом Коваль Р.О. до суду було подано заяву про відкладення судового засідання.

21.08.2025 представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Власюк К.П. до суду було подано заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

21.08.2025 представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Власюк К.П. до суду було подано письмові пояснення по справі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Леськов В.П. подав до суду заяву про розгляд скарги без технічної фіксації, без участі учасників справи.

Суд, перевіривши скаргу на дотримання строків звернення до суду, а також дослідивши викладені у ній обставини та додані до неї письмові документи, з урахуванням заперечень поданих представником приватного виконавця, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення пропущених строків для подання скарги до суду слід відмовити, а подану скаргу повернути без розгляду у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 в справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Зі змісту поданої скарги та клопотання встановлено, що представник скаржника обґрунтовує поважність пропуску строку тим, що представник ОСОБА_1 - адвокат Леськов В.П. ознайомився з матеріалами виконавчого № НОМЕР_3 провадження лише 05.10.2022 та встановив наявність грубих порушень приватним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження», однак, із долучених представником приватного виконавця - адвокатом Коваль Р.О. до заперечень на скаргу копій виконавчого провадження № НОМЕР_3 вбачається, що з матеріалами виконавчого провадження представник боржника (скаржника) ОСОБА_1 - адвокат Голубничий О.І. ознайомлювався 16.02.2021, що підтверджується відповідною розпискою (т. 1 скарги а.с. 162-164), що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 із наявністю невірно вказаної адреси боржника для отримання поштової кореспонденції, накладеним арештом та наявним зобов`язанням ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні, проте останнім жодних дій спрямованих на уточнення адреси для листування чи виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 з 16.02.2021 (дати ознайомлення представника ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження) вчинено не було.

Тому, наведені доводи представника скаржника про поважність пропуску строку не можуть бути прийняті до уваги судом.

За таких обставин, надані докази не відповідають критерію достовірності, належності та достатності на підтвердження заявленого клопотання, щодо поважності пропуску строку на подання скарги та не можуть бути враховані судом.

Інші докази в обґрунтування поважності причин пропуску строку подання скарги скаржником не надано.

Таким чином, з огляду на наведене суд вважає, що скаргу представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Леськова В.П. на дії, бездіяльність та постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 подано з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Положеннями ч. 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26.07.2005, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 06.12.2007, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29.07.1998, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998).

В постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03.10.2018 у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, а також враховуючи, що представник скаржника (боржника) ОСОБА_1 - адвокат Леськов В.П., звернувся зі скаргою до суду 13.10.2022, а про наявність відкритого виконавчого провадження на невірно зазначену адресу для листування з боржником ОСОБА_1 було відомо ще з 16.02.2021 (моменту ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження), тобто ОСОБА_1 понад півтора роки не вчиняв жодних дій для уточнення адреси свого місця проживання, виконання судового рішення чи оскарження дій приватного виконавця, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду.

Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що судом відмовлено в поновленні строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, відповідно скаргу слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.13, 76-81, 89, 126-127, 259-261, 353-354, 447-449 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику боржника ОСОБА_1 - адвокату Леськову В.П. у поновленні строку для подачі скарги на дії, бездіяльність та постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олександрівни у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Скаргу представника на дії, бездіяльність та постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олександрівни у виконавчому провадженні № НОМЕР_2- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Суддя: Р.В. Новак