РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

з участю :

представника позивача адвоката Андрієнко І.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівному у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

Просила визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 квартири загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_1 право власності на 1/2 квартири загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 23,1 кв. м. (номер 5), виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 15,8 кв.м. (номер 7) та пов`язану з нею лоджію площею 3,7 кв. м, залишити у спільному користуванні співвласників коридор, площею 14,4 кв.м. (номер 1), туалет, площею 1,5 кв.м. (номер 2), ванну кімнату, площею 2,7 кв.м. (номер 3), кухню, площею 13,6 кв.м. (номер 4), комору, площею 2,4 кв.м. (номер 6), лоджію, площею 5,3 кв.м. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Свої вимоги обґрунтувала наступними доводами.

Під час шлюбу за спільні кошти ними була придбана двокімнатна квартира загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстровані у вищезазначеній квартирі. Квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2016 року та посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. за номером 207. Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.05.2024 р. по справі № 569/6583/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 шлюб між сторонами було розірвано з 21.06.2024 р. Між сторонами ніяких домовленостей та договорів про поділ майна укладено не було. В добровільному та договірному поряду визначити частки сторін у спільній квартирі відповідач відмовляється, що змусило її звертатись з даного питання до суду.

Окрім того, просила встановити порядок користування квартирою, так як в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо виділення окремих кімнат в користування кожному. У судовому засіданні представник позивача адвокат Андрієнко І.В. підтримала поданий до суду позов ОСОБА_2 та просила задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Повідомила, що протягом п`яти днів після оголошення рішення буде подано заяву щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти поділу квартири. Вимогу щодо встановлення порядку користування квартирою просив виділити йому кімнату 23,1 кв м.Пояснив, що він постійно займає дану кімнату у квартирі, у період шлюбу вони проживали в цій кімнаті з дружиною. Син займав меншу кімнату. У квартирі зареєстрований син. На даний час син навчається за межами м.Рівного. Коли повернеться, то вони з ним будуть спільно проживати в даній кімнаті. Позивачка, коли повернулася проживати в квартиру, то зайняла кімнату 15,8 кв м . Вставила замок в двері кімнати, поставила відеокамеру. Вони домовилися та оплачують комунальні послуги за квартиру порівну.

Ухвалою суду від 03.07.2025 відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 17.09.2025 постановлено закрити підготовче засідання та призначений судовий розгляд.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, шо є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи зі змісту позовної заяви, зустрічної позовної заяви, правової позиції сторін в судовому засіданні, встановлених обставин справи та положення СК України, суд приходить до висновку, що сторони звернулася з позовом, та з зустрічним позовом, до суду про поділ спільного майна подружжя, після розірвання шлюбу у межах процесуального строку.

Судом встановлено, що 21 серпня 1998 року ОСОБА_2 , уклала шлюб з ОСОБА_1 , який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.05.2024 р. ( справа № 569/6583/24) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 21.06.2024 р.

Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. за зареєстрованим номером 207 ОСОБА_1 , згідно з нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., зареєстрованою в реєстрі за № 206 від 04.02.2016, заявою дружини ОСОБА_2 , придбав квартиру АДРЕСА_2 .

Отже, під час шлюбу подружжям за спільні кошти була придбана квартира загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ,

Сторони мають зареєстроване місце проживання у вищезазначеній квартирі.

Окрім того, судом встановлено, що у даній квартирі з 15.04. 2016 зареєстрований син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно витягу з реєстру територіальної громади. Як встановлено судом, до вступу на навчання ОСОБА_3 проживав в даній квартирі як член сім`ї сторін.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.

Суд вважає, що у суді знайшло своє підтвердження набуття спірного майна сторонами у період шлюбу, відтак воно вважається спільним майном подружжя, яке відповідно до положень ч.1 ст.70 СК України, слід розділити між ними порівну виділивши кожному з них по 1/2 його частки.

Як встановлено судом, у спірній кватирі мають зареєстроване місце проживання три особи, колишнє подружжя та їх син. Позивачка певний період часу не проживала у квартирі, проте відповідач не перешкодив їй вселитися в квартиру, замки не змінював, вони визначилися з фактичним розміщенням у квартирі та порядком оплати комунальних платежів. Даним рішенням суду було визнано за позивачкою право власності на 1/2 частку квартири, яке на даний час юридично не оформлене. Судом не встановлено належних та допустимих доказів, які вказували б на порушення з боку відповідача будь-яких житлових прав користування позивачки щодо користування квартирою. Окрім того, позивачкою не враховано інтереси їхнього сина, який також має право користування квартирою відповідно до ЖК України, до участі у справі він не залучений.

За наведених обставин, суд вважає, що вимога про встновлення порядку користування квартирою є передчасною.

Відтак, суд прийшов до висновку, що позовна вимога в частині встановлення порядку користування квартирою є передчасною, та до задоволення не підлягає.

Фактично позовна заява містить дві самостійні вимоги: майнового та немайнового характеру.

Позов відповідач визнав частково, позов задоволено частково, відтак понесені позивачкою судові витрати підлягають до відшкодування пропорційно задоволеним вимогам та відповідно до стягнення з відповідача на користь позивачки 968,66 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 158, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя, задовольнити частково. Поділити спільне майно подружжя між ними у рівних частках.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 квартири загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 квартири загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім)грн 66 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне ршення виготовлене 04.12.2025.

Суддя О.В.Панас