ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1500/25
Провадження № 2/131/520/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Марчук В.І.,

при секретарі судових засідань Яременко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2025 року ОСОБА_1 (надалі позивач) через свого представника, адвоката Маслякову Т.О., через систему «Електронний суд» звернулася до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якому просить стягнути із останнього на свою користь: аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; аліменти на утримання матері, з якою проживає дитина, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народися дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зауважила, що останні проживають із нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дітей та їхньому матеріальному забезпеченні, через це на позивачку лягає тягар утримання трьох спільних дітей, а саме: придбання одягу, продуктів харчування, лікарських засобів і вітамінів, предметів гігієни, товарів для дозвілля, розвитку, організації літнього відпочинку та ін. Вона самостійно не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Крім того, посилаючись на положення ч.2 ст.84 СК України, вважає, що як дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, у зв`язку із складним матеріальним становищем,а також у зв`язку із повною відсутністю стабільної підтримки з боку іншого з батьків, як у матеріальному,так і в фізичному аспекті догляду за дитиною. Відповідач не бере участі у вихованні, не здійснює догляд за дитиною, не забезпечує жодної регулярної фінансової допомоги, попри наявність у нього можливості отримувати дохід.

Зазначено, що між сторонами відсутні домовленості щодо добровільного утримання матері і дитини, а також немає підтверджених фактів надання відповідачем будь-якої суттєвої допомоги протягом останнього періоду. Така поведінка з боку батька дитини фактично перекладає весь тягар забезпечення дитини виключно на матір.

Відмічено, що поскільки відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку не надає належного матеріального забезпечення на утримання дітей та дружини, при цьому, офіційно працює та отримує стабільну заробітну плату, відсутністю інших утриманців, що з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, дозволяє йому надавати допомогу дітям в заявленому розмірі, що, на думку позивачки, не порушить прав відповідача, відповідатиме інтересам дітей та забезпечить рівність при несенні обов`язку отримання дітей.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання по даній справі..

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. В поданій до суду заяві представник позивачки, адвокат Маслякова Т.О., позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, не заперечила відносно розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 03 листопада та 02 грудня 2025 року не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 06 жовтня 2025 року строк, про причини своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не подавав. Тому, відповідно до ч.8 ст.178, ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивачки, проводить заочний розгляд справи за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2015 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 08 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними свідоцтва про її народження, НОМЕР_2 , виданого 28 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області.

Крім того, відповідач є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується даними свідоцтва про її народження, серії НОМЕР_3 , виданого 10 грудня 2019 року Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Крім того, відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується даними свідоцтва про його народження, серії НОМЕР_4 , виданого 07 лютого 2024 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають спільно із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.09.2025 року та не заперечується стороною відповідача.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Приписами ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ч.5 ст.183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У ч.2 ст.182 цього ж Кодексу вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.183 того ж Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо стану здоров`я дітей чи відповідача, підтвердження матеріального стану таких осіб.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує потреби дитини щодо належного утримання, відсутність даних про розмір доходів сторін та стан здоров`я дитини та відповідача.

Обов`язок щодо доведеності обставин, вказаних у позові чи відзиві, визначено ст.76, 77, 81 ЦПК України та покладено на сторін.

Вирішуючи питання щодо можливості батька надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, суд враховує, що відповідач не надав відзиву у межах визначеного судом строку. При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості нести обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей суду не подано.

Відповідач не подав доказів на спростування його можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей та дружини, чи свідчення про домовленість між сторонами щодо утримання їх спільних дітей.

Разом з тим, суд зауважує, що сторонами не було додано договорів про домовленість сторін щодо утримання дітей, отож слід дійти висновку, що існує спір, що є підставою для вирішення судом вимог про присудження аліментів із відповідача на утримання його неповнолітніх дітей, які проживають з матір`ю. У той же час відповідачем не надано доказів, що він несе інші аліментні зобов`язання, чи існують обставини визначені ст.182 СК України.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є працездатним, офіційно працевлаштований (за вказівкою позивачки), докази того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин в справі відсутні, як і відсутні відомості про перебування на його утриманні інших осіб. Тому, виходячи із засад цивільного законодавства, зокрема справедливості та розумності, матеріального становища позивачки ОСОБА_1 , яка утримує та виховує спільних з відповідачем дітей, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначений в законодавчому порядку і становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в заявленому розмірі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання, як матері, з якою проживає дитина, суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір суд діє відповідно до засад справедливості, добросовісності та розумності та моральних засад суспільства, визначених в ст. 7 СК України, з максимально можливим урахуванням інтересів осіб, які потребують матеріальної допомоги.

Ч.1 ст.75 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Ст.84 цього ж Кодексу передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина.

На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги.

Відтак, у ст. 84 СК України фактично закріплена презумпція можливості батька дитини надавати матеріальну допомогу матері дитини, спростування якої покладається саме на батька. Тобто саме на батька покладається тягар доказування відсутності у нього можливості надавати таку допомогу.

Як вказує позивачка, сторони проживають окремо, діти, в тому числі син ОСОБА_8 , який не досяг трирічного віку, проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Дана обставина не заперечувалася відповідачем.

При цьому, суд враховує, що позивачка несе відповідальність по вихованню дитини, позбавлена можливості знайти будь-яку роботу. Відповідач усунувся від виконання подружнього обов`язку на матеріальну підтримку, передбачену ст.ст. 75, 84 СК України, допомоги в добровільному порядку не надає. Доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, або що він не може сплачувати аліменти суду не надав.

Як встановлено вище судом, відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо матеріальної неспроможності та неможливості нести аліментний обов`язок по відношенню до дружини, з якою проживає дитина, тому суд виходить з доведеності того факту, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу як матері своєї дитини.

Вирішуючи питання про розмір допомоги, суд виходить з того, що заявлений позивачкою розмір аліментів не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає вимогам розумності та справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач спроможний надавати утримання позивачці, як дружині з якою проживає їх спільна дитина, у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ураховуючи те, що позов задоволено, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75,84,180,182,184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12, 13, 81, 137, 141,247, 259, 263, 268, 273-280, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 :

- на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 :

аліменти на утримання неповнолітній дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/2 частки (половини) з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом 16 вересня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття;

аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом 16 вересня 2025 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

- на користь держави 1211,20 грн. /одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок/ судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК