Справа № 472/946/25
Провадження №2/472/565/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування.

Позовні вимоги представник позивача ОСОБА_2 обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Веселинове Вознесенського району Миколаївської області померла мати позивачки ОСОБА_3 , смерть якої було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 22 квітня 2024 року було зроблено відповідний актовий запис за № 109.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 заповіту не склала, а тому право на спадщину за законом у першу чергу одержали її чоловік ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 .

Інших спадкоємців за законом, передбачених ст. 1261 ЦК України, немає.

12 липня 2024 року спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О. М., якій ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_5 подала заяву про відмову від спадщини.

На підставі поданих заяв нотаріусом 12 липня 2024 року було заведено Спадкову справу за № 42/2024.

На виконання вимог ст. ст. 1297 та 1298 ЦК України в листопаді 2024 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на успадкований будинок та надав наявні у нього документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нього.

Нотаріус 18.07.2025 р., ознайомившись з наданими документами, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав невідповідності правовстановлюючого документу на будинок вимогам законодавства, про що надала відповідну Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та одночасно роз`яснила право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

ОСОБА_4 мав намір звернутися з відповідним позовом до суду, але із-за хвороби не встиг цього зробити і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер селищі Веселинове Веселинівського району Миколаївської області. Його смерть було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 08 січня 2025 року було зроблено відповідний актовий запис за № 9.

Спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4 прийняла його дочка ОСОБА_5 , (надалі Позивачка), яка у встановлені законом строки та спосіб подала відповідну заяву приватному нотаріусу Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратовій О. М., (надалі Нотаріус), якою 12 червня 2025 року було заведено спадкову справу № 23/2025, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81507427 від 12 червня 2025 року.

На виконання вимог ст. ст. 1297 та 1298 ЦК України 7 серпня 2025 року позивачка звернулася до нотаріуса з питанням про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, але нотаріус вивчивши надані їй документи, у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила, про що винесла Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 07 червня 2025 року.

Оскільки нотаріально оформити своє право на спадщину позивачка не може, вона звернулася з вказаним позовом до суду та просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який він успадкував, але не встиг переоформити на своє ім`я після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій він належав на підставі Договору № 535 купівлі продажу нерухомого майна, укладеного 20 серпня 1999 року на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній біржі та зареєстрованого в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 535 від 20 серпня 1999 року та зареєстрованого Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 09 вересня 1999 року в реєстровій книзі № 7 за реєстрованим № 823.

Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Крім того, зазначеною ухвалою від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової Олени Миколаївни, витребувано копії спадкової справи № 42/2024, заведеної за фактом смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкової справи № 23/2025, заведеної 12 червня 2025 року за фактом смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 11 вересня 2025 повторно витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової Олени Миколаївни, копії спадкової справи № 42/2024, заведеної за фактом смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкової справи № 23/2025, заведеної 12 червня 2025 року за фактом смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гусаров С.Д. в судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Гусарова С.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та позивача, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівської селищної ради Стаднічука А. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Веселинове Вознесенського району Миколаївської області померла ОСОБА_3 , смерть якої було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 22 квітня 2024 року було зроблено відповідний актовий запис за № 109, що підтверджується свідоцтвом про смерті серія НОМЕР_2 (а.с.11).

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Зокрема, до складу спадщини ОСОБА_3 увійшло право на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 , заповіту не склала, а тому право на спадкування після її смерті отримали спадкоємці за законом. У першу чергу отримали ОСОБА_4 , як той з подружжя, який пережив, що підтверджується свідоцтвом про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 (а.с.16), та позивачка ОСОБА_1 , як дочка, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 (а.с.25), свідоцтвом про розірвання шлюбу між позивачкою та ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 (а.с.26), свідоцтвом про шлюб позивачки та ОСОБА_7 серії НОМЕР_6 (а.с.27).

Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_4 , з якого вбачається, що в графі батьки зазначено - батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 (а.с.25).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77642822 від 12.07.2024 року після смерті ОСОБА_3 заводилась спадкова справа 42/2024.

Матеріалами спадкової справи № 42/2024 встановлено, що 12 липня 2024 року ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_3 , 1945 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Крім того, міститься заява від ОСОБА_9 від 12 липня 2024 року, яка є донькою померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , яка відмовилася від прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті її матері ОСОБА_3 .

Довести до кінця оформлення права власності на успадковане майно ОСОБА_4 не встиг і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , але це не припинило його право на успадкований житловий будинок, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України), а отже це право перейшло до його спадкоємців.

Позивачка у встановленому порядку та строки прийняла спадщину після смерті батька, інших спадкоємців, які б мали право у першу чергу спадкувати за законом, немає.

Матеріалами спадкової справи № 23/2025 встановлено, що 12 червня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради №48178-02/06-08-2025 від 11.08.2025 р. вбачається, що місцем проживання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.1999 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Знята з реєстраційного обліку як померла. На день смерті за цією адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 22.05.2000 р. по теперішній час, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 09.12.2022 р. по теперішній час, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 09.12.2022 р. по теперішній час, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 05.12.2013 р. по теперішній час, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 12.12.2006 р. по теперішній час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 31.08.1999 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.11).

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також уразі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом почергово).

18 листопада 2024 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки: відповідно до п. 4.12, п. 4.14, п.4.16 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України наданий правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві не відповідає вимогам, встановленим у ст. 47 ЗУ «Про нотаріат».

За життя, ОСОБА_3 20 серпня 1999 року, як член біржі, за результатами біржових торгів придбала у члена біржі ОСОБА_13 житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , про що між сторонами було укладено Договір № 535 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований в Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 535 від 20 серпня 1999 року (а.с.28).

Відповідно до Договору ОСОБА_3 купила кам`яний будинок А, що знаходиться в АДРЕСА_1 , житловою площею 35, 6 кв. м з сараєм кам`яним Б, погребом кам`яним В п/д, літньою кухнею дерев`яною Г, туалетом З, спорудами № 1-4 (п. 1 Договору), вартістю 11455 грн. (а.с.28).

Згідно реєстраційного посвідчення 09.09.1999 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності жилий будинок, в АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі Договору купівлі-продажу від 20.08.99 р., р. № 535, та записано в реєстрову книгу № 7 за реєстровим № 823 9.09.1999 р.» (а.с.29).

Згідно висновку про вартість майна від 12.08.2025 с-ще. Веселинове Вознесенського району Миколаївської області, вартість об`єкту оцінки станом на дату оцінки 12.08.2025 р. складає 357750 грн. (а.с.35).

На підставі рішення ХХХV сесії п`ятого скликання Веселинівської селищної ради від 26 лютого 2010 року № 14 у приватну власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд було передано земельну ділянку площею 0, 1221 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК №790950 від 10 грудня 2010 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 840 (а.с.30).

Відповідно до довідки Веселинівської філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 17 травня 2025 року КП «Миколаївське ММБТІ» були проведені поточні інвентаризаційні роботи житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження станом на 05.05.2025 р. встановлено, що житловий будинок з погосподарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , має наступні показники: житловий будинок літ А-1 загальною площею 79,5 кв.м., житловою 45,4 кв.м, сарай літ. Б, погріб літ. ВПд, літня кухня літ. Г, сарай літ Д, вбиральня-душ літ. К, гараж літ. Л, споруди літ. № 1,4,I, огорожа літ. № 5,6,7,8. Право власності станом на 28.12.2012 р. зареєстровано за ОСОБА_3 1/1 частка на підставі Договору № 535 купівлі-продажу від 20.08.1999 р. за № 535 Вознесенська Універсальна Товарно-Сировинна Біржа зареєстровано Веселинівською філією КП «ММБТІ» 09.09.1999 р., р. № 823. Літ.А-1 житловий будинок житлова площа збільшена на 9,8 кв.м за рахунок внутрішнього перепланування, вбиральня-душ літ. К; відповідно по постанови Кабінету міністрів України від 07.06.2017 р. № 406 не потребує окремого оформлення та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Вбиральні літ. З, № 2, №3 знесено. Примітка: літ. А-1 та літ. А одна і таж будівля. Примітка: літ Л. гараж (2000р.) документи не надані» (а.с.34).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору.

Відповідно до вимог ст. 227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Також, згідно ст. 128,153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 15 Закону України Про товарні біржі в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до п. 9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею.

Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства України від 18 червня 1994 року №18/5, прямо передбачалося, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі.

Отже, слід зазначити, що Держава Україна свого часу через відповідний орган, який відповідно до законодавства мав право реєструвати договори купівлі-продажу (КП «ММБТІ»), - визнала за ОСОБА_3 право власності на придбаний житловий будинок, а тому зі спливом часу, невизнання іншими органами, яким Держава надала право реєструвати право власності, договору купівлі-продажу - буде порушенням принципу правової визначеності.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що житловий будинок АДРЕСА_1 на момент смерті належала ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, ст.ст. 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки, позивач прийняла спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить їй з часу її відкриття.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 16, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України та ст. ст. 76, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який він успадкував, але не встиг переоформити на своє ім`я після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій він належав на підставі Договору № 535 купівлі продажу нерухомого майна, укладеного 20 серпня 1999 року на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній біржі та зареєстрованого в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 535 від 20 серпня 1999 року та зареєстрованого Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 09 вересня 1999 року в реєстровій книзі № 7 за реєстрованим № 823.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області: А.О. Тустановський