ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/2185/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

заявник Державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів Анна Іванівна,

стягувач - Головне управління державної податкової служби у Дніпропетровській області,

боржниця - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу боржниці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ніколенко Максим Євгенович, на ухвалу Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року, яка постановлена суддею Цимбалістенко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 31 березня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів А.І. звернулася до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржниці ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) старшого державного виконавця Стасів А.І. перебуває виконавче провадження 75234168 з виконання виконавчого листа № 160/30793/23, виданого 23.02.2024, про стягнення заборгованості в сумі 291 596,02 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянкою України.

З метою встановлення майнового стану боржниці були здійснені відповідні запити.

10.06.2024 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку шляхом електронного документообігу за підписом КЕП було направлено до банківських установ до виконання.

10.06.2024 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно інформаційної довідки № 389723716 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наявне обтяження нерухомого майна боржника № від 05.08.2024 року, накладене Центрально-Міським відділом ДВС.

Згідно інформаційної довідки № 92848922 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо суб`єкта наявне обтяження рухомого майна боржника № 31482004 від 05.08.2024 року накладене Центрально-Міським відділом ДВС.

07.07.2024, 04.07.2024, 06.08.2024, 19.08.2024, 21.08.2024, 02.09.2024, 06.09.2024, 10.09.2024, 17.09.2024, 03.10.2024, 22.10.2024, 13.11.2024, 27.01.2025, 04.02.2025, 18.02.2025, 25.03.2025 державним виконавцем було сформовано платіжні інструкції на списання коштів з рахунків боржника.

05.07.2024 па депозитний рахунок відділу ДВС, надійшли грошові кошти у розмірі 2818,36 грн., які були перераховані 360,00 в рахунок погашення витрат виконавчого провадження, 245,83 на сплату виконавчого збору та 2212,53 в рахунок погашення податкового боргу.

21.08.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у розмірі 261,06 грн., які перераховані в рахунок погашення податкового боргу.

23.08.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у розмірі 16,29 грн., які були перераховані в рахунок погашення виконавчого збору.

13.08.2024, 25.03.2025 державним виконавцем, було направлено виклик, за адресою боржника, зазначену у виконавчому листі, 50024, м.Кривий Ріг, вул.Черняховського,32.

11.06.2024 до відділу ДВС, надійшла заява від боржника про визначення поточного рахунку НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій.

12.06.2024 на підставі заяви боржника, державним виконавцем винесено постанову про визнання поточного рахунку, для здійснення видаткових операцій.

10.09.2024 боржник з`явився на особистий прийом до державного виконавця, в результати якого від боржника було отримано письмове пояснення щодо ознайомлення з виконавчим провадженням та рішенням суду, яким покладено обов`язок на боржника сплатити заборгованість у розмірі 291596,02 грн., на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

З рішенням суду боржниця належним чином ознайомлена, що підтверджується особисто написаним поясненням.

15.02.2025 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника, зазначену у виконавчому листі, АДРЕСА_1 , в результаті якого, виявити вдома нікого не вдалось можливим, двері за даною адресою ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт державного виконавця.

25.03.2025 державним виконавцем повторно було здійснено вихід за адресою боржника, зазначену у виконавчому листі, АДРЕСА_1 , в результаті якого, виявити вдома нікого не вдалось можливим, двері за даною адресою ніхто не відчинив, державним виконавцем залишено виклик та складено відповідний акт державного виконавця.

25.03.2025 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою приміщення: АДРЕСА_2 , в результаті якого виявлено, що за даною адресою ведеться підприємницька діяльність, квітковий магазин, працівники магазину надали номер керівника даного магазину - ОСОБА_2 , яка здійснює підприємницьку діяльність в даному приміщенні у сина боржниці, ОСОБА_3 . ОСОБА_2 про податковий борг чула, але думала, що дане питанні вирішено, надала номер ОСОБА_3 , працівникам магазину залишено виклик державного виконавця для подальшої передачі боржнику, про що складено відповідний акт державного виконавця.

26.03.2025 державним виконавцем було здійснено дзвінок на мобільний телефон сина боржниці ОСОБА_3 , в ході розмови зрозуміла, що з даним боргом нарахування боржниця та її син не погоджуються.

26.03.2025 державним виконавцем направлено повідомлення до КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення відповідальної особи до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Реєстраційний номер об`єкта: 10 адреса: АДРЕСА_3 , де власником даного приміщення є ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110 адреса: АДРЕСА_4 , власником будинку, який зазначений у виконавчому листі, як адреса боржниці, є ОСОБА_3 .

В ході вищезазначеної інформації, майно яке належить на праві власності боржниці ОСОБА_1 , на яке можна звернути стягнення, для погашення податкового боргу, не виявлено.

Залишок боргу за виконавчим провадженням №75234168, складає: борг 289122,43 грн., виконавчий збір 28897,48 грн., разом 318019,91 грн.

На даний час рішення суду не виконано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, вважає, що боржниця ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням, а тому наявні підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року поданням державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів Анни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржниці ОСОБА_1 - задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржницю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №160/30793/23, виданим 23 лютого 2024 року про стягнення заборгованості в розмірі 291596,02 грн.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

В апеляційній скарзі боржниця ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ніколенко М.Є., просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є невмотивованою та такою, що порушує норми процесуального законодавства. Так, законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. При цьому, судом не було встановлено факту саме винних дій боржниці та факту її ухилення від виконання своїх зобов`язань. Крім того, зазначає, що з неї щомісяця стягуються кошти з пенсії, тобто зобов?язання нею виконуються у мірі можливості.

Зазначає, що суд порушив право боржниці на доступ до правосуддя та не повідомив останню про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим вона не могла викласти свої заперечення проти вимог державного виконавця.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) старшого державного виконавця Стасів А.І. перебуває виконавче провадження 75234168 з виконання виконавчого листа № 160/30793/23, виданого 23.02.2024, про стягнення заборгованості в сумі 291 596,02 грн.

За вказаним виконавчим документом боржницею є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянкою України.

З метою встановлення майнового стану боржниці були здійснені відповідні запити.

10.06.2024 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржниці, яку шляхом електронного документообігу за підписом КЕП було направлено до банківських установ до виконання.

10.06.2024 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно інформаційної довідки № 389723716 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наявне обтяження нерухомого майна боржника № від 05.08.2024 року, накладене Центрально-Міським відділом ДВС.

Згідно інформаційної довідки № 92848922 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо суб`єкта наявне обтяження рухомого майна боржниці № 31482004 від 05.08.2024 року накладене Центрально-Міським відділом ДВС.

07.07.2024, 04.07.2024, 06.08.2024, 19.08.2024, 21.08.2024, 02.09.2024, 06.09.2024, 10.09.2024, 17.09.2024, 03.10.2024, 22.10.2024, 13.11.2024, 27.01.2025, 04.02.2025, 18.02.2025, 25.03.2025 державним виконавцем було сформовано платіжні інструкції на списання коштів з рахунків боржниці.

05.07.2024 па депозитний рахунок відділу ДВС, надійшли грошові кошти у розмірі 2818,36 грн., які були перераховані 360,00 в рахунок погашення витрат виконавчого провадження, 245,83 на сплату виконавчого збору та 2212,53 в рахунок погашення податкового боргу.

21.08.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у розмірі 261,06 грн., які перераховані в рахунок погашення податкового боргу.

23.08.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у розмірі 16,29 грн., які були перераховані в рахунок погашення виконавчого збору.

13.08.2024, 25.03.2025 державним виконавцем, було направлено виклик, за адресою боржника, зазначену у виконавчому листі, 50024, м.Кривий Ріг, вул.Черняховського,32.

11.06.2024 до відділу ДВС, надійшла заява від боржниці про визначення поточного рахунку НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій.

12.06.2024 на підставі заяви боржниці, державним виконавцем винесено постанову про визнання поточного рахунку, для здійснення видаткових операцій.

10.09.2024 боржниця з`явилася на особистий прийом до державного виконавця, в результати якого від боржника було отримано письмове пояснення щодо ознайомлення з виконавчим провадженням та рішенням суду, яким покладено обов`язок на боржницю сплатити заборгованість у розмірі 291596,02 грн., на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

З рішенням суду боржниця належним чином ознайомлена, що підтверджується особисто написаним поясненням.

15.02.2025 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржниці, зазначену у виконавчому листі, АДРЕСА_1 , в результаті якого виявити вдома нікого не вдалось можливим, двері за даною адресою ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт державного виконавця.

25.03.2025 державним виконавцем повторно було здійснено вихід за адресою боржниці зазначену у виконавчому листі: АДРЕСА_1 , в результаті якого, виявити вдома нікого не вдалось можливим, двері за даною адресою ніхто не відчинив, державним виконавцем залишено виклик та складено відповідний акт державного виконавця.

25.03.2025 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою приміщення: АДРЕСА_2 , в результаті якого виявлено що за даною адресою ведеться підприємницька діяльність, квітковий магазин, працівники магазину надали номер керівника даного магазину ОСОБА_2 , яка здійснює підприємницьку діяльність в даному приміщенні у сина боржниці - ОСОБА_3 . Остання про податковий борг чула, але думала, що дане питанні вирішено, надала номер ОСОБА_3 , працівникам магазину залишено виклик державного виконавця для подальшої передачі боржнику, про що складено відповідник акт державного виконавця.

26.03.2025 державним виконавцем було здійснено дзвінок на мобільний телефон сина боржниці ОСОБА_3 , в ході розмови стало зрозуміло, що з даним боргом нарахування боржниця та її син не погоджуються.

26.03.2025 державним виконавцем направлено повідомлення до КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення відповідальної особи до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Реєстраційний номер об`єкта: 10 адреса: АДРЕСА_3 , де власником даного приміщення є ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110 адреса: АДРЕСА_4 , власником будинку, який зазначений у виконавчому листі, як адреса боржниці, є ОСОБА_3 .

В ході вищезазначеної інформації, майно яке належить на праві власності боржниці ОСОБА_1 , на яке можна звернути стягнення, для погашення податкового боргу, не виявлено.

Залишок боргу за виконавчим провадженням №75234168, складає: борг 289122,43 грн., виконавчий збір 28897,48 грн., разом 318019,91 грн.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про обмеження ОСОБА_1 у праві тимчасового виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржниця ухиляється від виконання судового рішення, законні вимоги державного виконавця не виконує.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини 1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України державний виконавець посилалася на ухилення нею від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржниці від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції не врахував того, що заявником не було надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржницею своїх обов`язків по сплаті боргу та її наміру ухилятися від виконання покладених на неї зобов`язань, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржниці.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржниця ОСОБА_1 вчиняла дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів А.І. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржниці ОСОБА_1 , є недостатньо обґрунтованим, передчасним та підлягає відхиленню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що аналіз доказів по справі та наведених норм права дають підстави для висновку про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні вказаного подання.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу боржниці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ніколенко Максим Євгенович, - задовольнити.

Ухвалу Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів Анни Іванівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржниці ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: