Справа № 357/8424/25
Провадження № 2/357/4127/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальностю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року представник ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11.09.2024-100001080 від 11.09.2024 у розмірі 43 700 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 11.09.2024-100001080, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 19 000 грн з процентною ставкою 1% за один день користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк в повному обсязі не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 43 700 грн, з яких: 19 000 грн. - тіло кредиту; 11 780 грн - проценти; 3 420 грн - комісія; 9 500 грн - неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

11.06.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 19.08.2025.

07.08.2025 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив з запереченнями на позов. В обґрунтування відзиву вказано, що він перебуває на військовій службі у ЗСУ, проходить службу в межах БЗВП. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на час проходження військової служби провадження у цивільних справах проти військовослужбовців має бути зупинене. Позивач нарахував надмірні проценти, штрафи та пеню, що є несправедливим і суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування», де встановлюється обмеження на загальну суму платежів за договором. Крім того, він здійснив оплату на користь позивача, що не враховано позивачем. Позовна заява не містить належних доказів, що підтверджують нараховану заборгованість, зокрема не надано розрахунок усіх платежів, копії договору, інформації про передачу прав вимоги тощо. Просить відмовити повністю у задоволенні позову, зупинити провадження у справі до моменту завершення служби в умовах БЗВП, у разі продовження розгляду - надати можливість брати участь у суді в режимі відеоконференції або відкласти розгляд справи до надання повного пакету документів з військової частини.

12.08.2025 представником позивача подана до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якої вказано про те, що відповідач подав відзив на позов через 58 днів з дня надходження ухвали та не вчинив жодних процесуальних дій для поновлення пропущених строків. Відзив на позовну заяву не містить доказів його направлення позивачу. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти розміру процентної ставки, передбаченої в кредитному договорі, зазначаючи що розмір процентної ставки не відповідає вимогам розумності та справедливості. Однак, законом України "Про споживче кредитування" передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Відповідно до умов кредитного договору, розмір денної процентної ставки складає 1%, що відповідає вимогам чинного законодавства, отже нарахування процентів за даною процентною ставкою є легітимним та застосовним. Неустойка нарахована за кожне невиконання/неналежне виконання зобов`язання відповідачем за кредитним договором, а саме зобов`язання здійснити оплати згідно з графіком платежів, встановленим в заявці. За договорами укладеними з 24.01.2024 кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного, а відтак вести мову предметно про конкретні суми не доводиться. Відповідачем проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2 000 грн - 02.10.2024, 1 800 грн - 03.10.2024, 3 800 грн - 11.10.2024, які враховані під час підготовки позову. Вказано, що відповідач не підтвердив свій статус військовослужбовця на даний час, адже не надав довідку про проходження військової служби, військовий квиток тощо. Просить позовні вимоги задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, залишити відзив на позовну заяву відповідача без розгляду.

19.08.2025 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

18.11.2025 на адресу суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 , в якому в казано, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить службу у 67 ОМБр та перебуває в зоні ведення бойових дій. У зв`язку із виконанням бойових завдань не має можливості своєчасно здійснювати платежі за кредитним договором, а прострочення виконання зобов`язань виникло не з його вини, а через виконання військового обов`язку в умовах воєнного стану. Просить врахувати його статус військовослужбовця, застосувати норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема положення про заборону нарахування штрафів, пені та процентів, зменшити або скасувати нараховані штрафи, пеню, відсотки та інші нарахування, залишивши до сплати лише тіло кредиту (основну суму заборгованості), зарахувати раніше сплачений мною платіж у рахунок погашення тіла кредиту. У разі потреби - надати відстрочку виконання рішення суду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, позиції сторін суду зрозумілі.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Судом встановлено наступне.

11.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 11.09.2024-100001080 (кредитної лінії) з використання Системи BankID Національного банку шляхом підписання одноразовим ідентифікатором Е251, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер телефону НОМЕР_1 заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 19 000 грн строком на 124 дні за процентною ставкою у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох періодів користування кредитом (з 11.09.2024 до 11.10.2024 та з 12.10.2024 до 11.11.2024) та 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів (з 12.11.2024 до 12.12.2024 та з 13.12.2024 до 12.01.2025).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 2901,37%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 41 800 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 22 800 грн.

З Графіку платежів до договору вбачається розтермінування чергового платежу на чотири місяці з чітко встановленими розмірами процентів.

Згідно із п. 8-9 договору (заявки, акцепту) передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту - 9% від суми кредиту, що дорівнює 1 710 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості - 1 710 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.

Пунктом 17-18 договору передбачено, що неустойка в розмірі 190 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюється законом.

В заявці про надання кредиту заявником зазначено реквізити для перерахування коштів: 4149-43XX-XXXX-4890.

На виконання умов договору, 11.09.2024 12:14:28 на картку НОМЕР_2 успішно перераховано кредитні кошти в розмірі 19 000 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 506579066, призначення платежу: видача за договором кредиту № 11.09.2024-100001080, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 68-3005 від 30.05.2025.

В матеріалах справи міститься пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), зразок анкети, заявка, відповідь позичальника (акцент), додаток до анкети позичальника, інформаційне повідомлення позичальника, довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 11.09.2024-100001080 від 11.09.2024, картка субконтролю.

Відповідачем на підтвердження своїх доводів надано суду наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) № 176 від 25.06.2025, відповідно до якої молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призваного на службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду слухача курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації центру підвищення кваліфікації, ВОС - 021000, та з 25.06.2025 зараховано до списків особового складу вказаного ВНЗ, посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , видане ОСОБА_1 01.10.2025 з відміткою про те, що в період з 30.06.2025 по 20.08.2025 він пройшов БЗВП та квитанції Monobank про сплату коштів: 2 007,02 грн - 02.10.2024, 1 806,32 грн - 03.10.2024, 3 800 грн - 11.10.2024 (комісія під час переказу коштів становить 0 грн).

При вирішенні справи суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - стаття 611 ЦК України.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що позикодавець, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, а позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не в повній мірі повернув отримані кошти.

З довідки-розрахунку заборгованості за договором та картки субконтролю вбачається, що станом на 12.01.2025 у відповідача виникла прострочена заборгованість за договором № 11.09.2024-100001080 від 11.09.2024 у розмірі 43 700 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19 000 грн, відсотків в розмірі 11 7890 грн, додаткової комісії в розмірі 3 420 грн та неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 9 500 грн.

Суд зауважує, що за умовами кредитного договору № 11.09.2024-100001080 від 11.09.2024 передбачено надання кредиту в розмірі 19 000 грн строком на 124 дні, тобто до 12.01.2025 за процентною ставкою у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується щодо чергового платежу протягом перших двох періодів користування кредитом (з 11.09.2024 до 11.10.2024 та з 12.10.2024 до 11.11.2024) та 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів (з 12.11.2024 до 12.12.2024 та з 13.12.2024 до 12.01.2025).

Отже, позивач має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 124 дні, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок та чергових платежів становить 17 670 грн. Вказаний розмір процентів також чітко передбачений в Графіку платежів до договору.

Саме ця заборгованість по процентам має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Позичальником за умовами договору передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту, яка становить 1 710 грн, та комісія (додаткова) за обслуговування кредиту, яка становить 3 420 грн. При цьому позивач просить стягнути лише додаткову комісію в розмірі 3 420 грн.

Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Встановивши у кредитних договорах комісійну плату, позивач, як правонаступник позичальника, має зазначити та надати докази наявності, переліку оплатних послуг з обслуговування кредитної заборгованості та їх погодження зі споживачем при укладенні кредитних договорів.

Поряд з цим, положення договору в частині комісії не містить розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, що суперечить частині першій та другій статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за якими надання конкретних послуг передбачено безоплатно.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в позові у частині стягнення з відповідача комісії за необґрунтованістю вимог.

В обґрунтування нарахування відповідачу неустойки позивач посилається на Закон України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесені зміни до ЗУ «Про споживче кредитування», зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень, вказуючи, що за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Слід зазначити, що норма Цивільного кодексу України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до ЦК. Якщо ж ЦК не змінився, колізійний принцип lex posterior derogat priori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується. Таким чином, в даному випадку суд вважає за необхідне застосувати саме норму статті 625 ЦК України, як приорітетну, тому в цій частині доводи відповідачів слід відхилити.

З огляду на вказану норму, а також відомості про особу відповідача, суд вважає, що нарахована позивачем неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання відповідачем кожного окремого зобов`язання в розмірі 9 500 грн задоволенню не підлягає.

Також суд звертає увагу, що неустойкою є штраф та/або пеня, при цьому одночасне стягнення штрафу та пені за порушення фізичною особою одного зобов`язання не допускається.

Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 відповідно до Графіка платежів здійснив часткову сплату боргу в розмірі 7 626,69 грн до 11.10.2024, що зараховані позивачем в інші платежі.

З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 29 043,31 грн, що включає тіло кредиту та відсотки за виключенням сплачених відповідачем сум.

Суд зауважує, що ухвалою судді про відкриття провадження у даній справі від 11.06.2025 та відповідно до ст. 178 ЦПК України встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Однак, в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії вказаної ухвали та надісланої позивачем копії позовної заяви з додатками. Направлена на адресу реєстрації ухвала повернулась до суду без вручення за закінченням терміну зберігання, враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем.

З огляду на вказане, підстави для повернення відзиву на позов без розгляду у суду відсутні, а тому суд ухвалив прийняти відзив відповідача до розгляду, що також відповідатиме повному та всебічному розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.

Судом в межах розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та з 25.06.2025 проходить службу.

Судом також встановлено, що проценти за кредитним договором № 11.09.2024-100001080 від 11.09.2024 нараховувалися відповідачу в період з 11.09.2024 до 12.01.2025, тобто в той період, коли відповідач не був військовослужбовцем.

З матеріалів справи вбачається про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову в частині стягнення процентів за договором у розмірі, що погоджений з відповдачем в день підписання договору.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 1 609,93 грн (2 422,40 х 66,46%).

Керуючись ст. 13, 81, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 11.09.2024-100001080 від 11.09.2024 у розмірі 29 043,31 грн, а також судовий збір у розмірі 1 609,93 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. Ю. Цуранов