Справа № 279/6214/25
Номер рядка звіту 38
Провадження № 2/279/2816/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2025 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 28.01.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_2 був укладений кредений договір №60079-01/2025. 27.05.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №27052025, відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги за кредитним договором №60079-01/2025 від 28.01.2025 року. Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на 27.05.2025 року має заборгованість за кредитним договором №60079-01/2025 від 28.01.2025 року в розмірі 24720,00 грн., з яких: 8000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 8640,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 7280,00 грн. заборгованості за штрафом, 800,00 грн. комісії.

07.02.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії № 8217128. 27.03.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 8217128 від 07.02.2025 року. Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на 26.06.2025 року має заборгованість за договором кредитної лінії № 8217128 від 07.02.2025 року в розмірі 38435,56 грн., з яких: 15150,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 13097,18 сума заборгованосіт за відсотками, 7575,00 неустойка, 2613,38 комісія. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, зазначивши, що позивач мав право нараховувати відсотки за договором від 28.01.2025 року лише в межах кредитування, тобто з 28.01.2025 по 27.05.2025 р.. ЇЇ не було повідомлено про відсутплення прав вимоги, також неправомірно нарахована комісія, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання нею кредитних коштів, не враховано те, що пеня та проценти не можуть перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, та не може бути більшою 15 відсотків суми простроченого платежу. В задоволенні позову просила відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити, врахувати те, що відповідачем коредитні кошти були отримані шляхом зарахування на її картковий рахунок, який вона сама зазначила в договорі, сторони узгодили розмір кредиту, умови кредиту та нарахування відсотків, відповідач з умовами договорів була ознайомлена, з та з ними погодилась. Зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору продовжує своє існування його належного виконання або припинення в регламентований договором спосіб Позивачем не ставилась вимога про стягнення неустойки (пені, штарфів). Зконодавством не передбачено обов`язкове повідомлення боржника про відступлення прав вимоги, повідомлення відповідача жодним чином не змінює умови кредитного договору, а носить лише формальний характер.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

За приписами ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

27.05.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №27052025.

27.03.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №27/03/25.

З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до позивачаперейшли всі права кредитора за договорами 60079-01/2025 від 28.01.2025 р. та №8217128 від 07.02.2025 р.. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 1050 ЦК України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Судом встановлено, що 28.01.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_2 був укладений крединий договір №60079-01/2025, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 8000,00 грн., строком на 120 днів, тобто до 27.05.2025 року, зі сплатою 0,90% в день на залишок заборгованості. Орієнтована загальна вартість кредиту становить 17440,00 грн., загальні витрати по кредиту 9440,00 грн..

Договір про надання фінансового кредиту №60079-01/2025 від 28.01.2025 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором - Y554.

Відповідно до п.1.6 Договору Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5366-39хх-хххх-2401 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Відповідно до п.5.3 Договору у випадку прострочення Клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості.

Позивачем надано докази про зарахування на рахунок відповідача коштів в розмірі 8000,00 грн. за договором від 28.01.2025 року (лист ТОВ "УПР" адресований ТОВ "Файненс Груп" в якому зазначено про успішність перерахування коштів, де, зокрема, зазначено, що сума коштів 8000,00 грн., перерахована на картку №НОМЕР_1 хх-хххх-2401.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на 27.05.2025 року (в межах погодженого сторонами строку кредитування) має заборгованість за кредитним договором №60079-01/2025 від 28.01.2025року в розмірі 23920,00 грн., з яких: 8000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 8640,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 7280,00 грн. заборгованості за штрафом.

07.02.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії №8217128, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала в кредит грошові кошти в розмірі 15150,00 грн., строком на 360 днів, тобто до 01.02.2026 року, 9,009% в день.

Договір кредитної лінії №8217128 від 07.02.2025 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором - 250055.

Відповідно до п. 9.6 Договору якщо Позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі Перший обов`язковий платіж/Мінімальний Обов`язковий платіж (платежі), за Договором нараховується Неустойка у розмірі, визначеному п, 2.2. Договору, починаючи з першої дня прострочки та закінчуючи датою (оплати песплаченого/сплачепогр не в повному обсязі Першого

обов`язкового платіжу/Мінімального/обов`язкового платежу (платежів) та Неустойки.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на 26.06.2025 року має заборгованість за договором кредитної лінії № 8217128 від 07.02.2025 року в розмірі 35822,18 грн., з яких: 15150,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 13097,18 сума заборгованосіт за відсотками, 7575,00 неустойка.

Разом з тим, суд не може погодитися з законністю нарахування та стягнення комісії, так як вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо нарахування відсотків поза межами кредитування, так як позивачем нараховані відсотки в межах строку кредитування.

Крім того, доводи відповідача про відсутність доказів перерахування коштів по кредитним договорам є необгрунтованими, оскільки відповідачем не надано до суду доказів на спростування даних обставин, а саме банківську виписку по рахунку, або довідку з банку про неналежність позивачу рахунку, на який відбувалось зарахування коштів. А також суд зауважує про суперечливу поведінку відповідача, оскільки у відзиві остання не погоджується з розміром нарахованих відсотків, комісією та неустойки, що свідчить про визнання нею боргу.

Доводи відповідача щодо неповідомлення про відступлення прав вимоги не заслуговують на увагу, так як сторони обумовили право кредитодавця відступити право вимоги без згоди боржника, що кореспондується з приписами ст.516 ЦК України.

Крім того, суд зауважує, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитними договорами суду не представила, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання відповідачем умов кредитних договорів, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами та часткового задоволення позову.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України (0,94%).

Керуючись ст.ст.4-12,141,247,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,610-612,628,629,638,1048,1050 ЦК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансока компанія "Європейська агенція з поверненя боргів" заборгованість за кредитним договором №60079-01/2025 від 28.01.2025 року в розмірі 23920 (двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень станом на 27.05.2025 року; заборгованість за договором кредитної лінії №8217128 від 07.02.2025 року в розмірі 35822 (тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять дві) гривни 18 копійок станом на 26.06.2025 року, а всього 59 742 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот сорок дві) гривни 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансока компанія "Європейська агенція з поверненя боргів" 2846 (дві тисячі вісімсот сорок шість) гривень 32 копійки судових витрат.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місце знаходження: м. Київ, вул. Петлюри Симона, буд. 30 , ЄДРПОУ - 35625014;

відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя: Невмержицька О.А.