Провадження № 2/522/2024/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є., Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» на свою користь нежитлового приміщення, загальною площею 2 722,9 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час моніторингу Державного реєстру речових прав було виявлено, що 12.07.2023 року право власності на зазначену нерухомість було зареєстровано за ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» на підставі Акту прийому-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер 1-226, 1-227, виданого 12.07.2023, видавник: державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черниш Є.В. При цьому ОСОБА_1 стверджує, що ніякого Акту прийому-передачі та грошової оцінки відносно нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень, загальною площею 2 722,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не підписував та не видавав нікому відповідного доручення (довіреності). Також ОСОБА_1 не має і не мав ніякого відношення до ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ».

Зазначене нерухоме майно належало ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні, який було укладено між ним та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. 22.01.2019 р. за реєстровим номером 60. Право власності на зазначене майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.01.2019 р., номер запису про право власності 29950849.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 02.11.2023 року відкрито провадження по справі. Призначено розгляд справи в загальному порядку з проведенням підготовчого судового засідання.

До подання позову, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2023 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Вжито заходи забезпечення позову до подання позову наступним шляхом:

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2 722,9 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» ();

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» () та будь-якій іншій особі відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2 722,9 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» () та будь-якій іншій особі вчинення дій щодо передачі в оренду, ремонту та поліпшень стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 2 722,9 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

27 серпня 2024 року представник відповідача ТОВ«РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які були вжитті судом до подання позовної заяви.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2024 року, яка залишена без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 15.04.2025 року, у задоволенні заяви представника ТОВ«РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 12.12.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, ухвалено:

1. Витребувати з Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори та у державного нотаріуса Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черниш Є.В.:

- оригінали та належним чином засвідчені копії документів, які були подані нотаріусу в інтересах (від імені) ОСОБА_1 для вчинення нотаріальної дії та складені під час вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна, а саме, нежитлових приміщень, загальною площею 2722,9 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), в тому числі, але не виключно, Акт прийому-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер 1-226, 1-227, виданий 12.07.2023, довіреності на підтвердження повноважень, та завірені скан-копії документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення 12.07.2023 року реєстраційної дії щодо реєстрації права власності за ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ», та які містяться в електронному вигляді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- інформацію чи вчинялися державним нотаріусом Черниш Є.В. як державним реєстратором, реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» щодо внесення змін про розмір статутного капіталу, відомостей про засновників після нотаріального посвідчення Акту прийому-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер 1-226, 1-227, виданого 12.07.2023 р. та державної реєстрації права власності за ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2722,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

2. Витребувати з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради реєстраційну справу стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2722,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), а також завірені скан-копії документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення 12.07.2023 року реєстраційної дії щодо реєстрації права власності за ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2722,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), та які містяться в електронному вигляді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

3. Витребувати у ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ»:

- оригінал та засвідчену копію Акту прийому-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер 1-226, 1-227, виданий 12.07.2023, видавник: державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черниш Є.В.;

- засвідчені копії документів, на підставі яких було підписано Акт прийому-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер 1-226, 1-227, виданий 12.07.2023, видавник: державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черниш Є.В., в тому числі документи на підтвердження повноважень осіб, які підписали зазначений Акт прийому-передачі та грошової оцінки майна. У випадку наявності надати оригінали зазначених документів;

- оригінал та засвідчену копію протоколу загальних зборів ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» щодо збільшення статутного капіталу (за рахунок майна, яке нібито було передано ОСОБА_1 ) та зміни учасників товариства, та оригінали/засвідчені копії документів на підтвердження повноважень осіб, які підписали зазначений протокол;

- інформацію про місце зберігання оригіналів документів (у випадку відсутності оригіналу та надані засвідчених копій).

Судом отримано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради реєстраційну справу стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2722,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Судом отримано відповідь від Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори про відсутність документів, які були витребувані ухвалою суду.

ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» вимоги ухвали суду від 12.12.2024 року не виконав. Будь-яких пояснень з цього приводу не надав.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04.04.2024 року було доручено компетентному органу Республіки Польщі судове доручення про витребування інформації щодо надання громадянином України ОСОБА_1 довіреності на ім`я ОСОБА_2 , посвідченої нотаріальною конторою Генрика Ястжомб Мачей Ястжомб 22.06.2023 року, архівний реєстр А 2386/2023, зокрема:

-чи дійсно видавалась довіреність ОСОБА_1 на ОСОБА_2 22.06.2023 року (архівний реєстр А 2386/2023), яка була посвідчена нотаріальною конторою Генрика Ястжомб Мачей Ястжомб;

-які документи були надані для встановлення особи ОСОБА_1 , при посвідчені зазначеної довіреності;

- надати засвідчену копію такої довіреності;

-надати копію з журналу реєстрації нотаріальних дій (або аналогічного документу), в якому зазначено хто, кому та коли видавав зазначену довіреність з засвідченням нотаріальної дії власним підписом відносно видачі зазначеної довіреності;

-яким чином було проведено оплату за посвідчення довіреності з наданням відповідних підтверджуючих документів;

-надати інформацію чи був присутнім при посвідчені довіреності ОСОБА_2 , а також інформацію, чи є обов`язковим присутність довіреної особи при оформлені подібної довіреності.

Судом отримано відповідь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції разом з протоколом Окружного суду у Кракові, Республіка Польща від 07 квітня 2025 року, щодо витребування інформації стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.08.2024 року було витребувано в Сьомій Дніпровській державній нотаріальній конторі копію з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій від 12.07.2023 р. за реєстровими номерами №1-226 та № 1-227. Отримано витребувані документи.

Позивачем надані докази, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач по справі) не має паспорта громадянина України для виїзду за кордон та в період з 01.01.2022 року по 20.10.2023 року не перетинав державний кордон України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України.

Відповідач не скористався наданим йому правом для надання відзиву на позовну заяву. В судових засіданнях представники відповідача заперечували проти позову.

Представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд, дослідивши документи по справі, вислухавши учасників процесу, встановив.

22.01.2019 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим номером 60. Право власності на зазначене майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.01.2019 р., номер запису про право власності 29950849, що підтверджується Витягом від 22.01.2019 року № 153463712.

Предметом купівлі-продажу за цим Договором є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2 722,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

12.07.2023 року право власності на зазначену нерухомість було зареєстровано за ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» () на підставі Акту прийому-передачі та грошової оцінки майна, серія та номер 1-226, 1-227, виданий 12.07.2023, видавник: державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черниш Є.В., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 338898161 від 12.07.2023 року.

Акт прийому-передачі та грошової оцінки майна від 12.07.2023 року було підписано між ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом м.Кракова, Республіка Польща, нотаріальної контори Генрика Ястжомб Мачей Ястжомб 22.06.2023 року, архівний реєстр А 2386/2023, який є засновником ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ».

Відповідно до даного Акту, ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» прийняло в якості внеску до статутного капіталу наступну нерухомість: підвал 523,3 кв.м, І поверх 714,2 кв.м., ІІ поверх 742,7 кв.м, ІІІ поверх 742,7 кв.м загальною оціночною вартістю 2 722 000,00 гривень.

Акт посвідчено Черниш Є.В., державним нотаріусом Сьомої Дніпровської нотаріальної контори 12.07.2023 року за реєстровими номерами № 1-226, 1-227.

Судом встановлено, що зазначений Акт не містить адреси нерухомості, яка передається в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ».

Крім того, відповідно до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій від 12.07.2023 року, за реєстровими номерами 1-226, 1-227 міститься запис щодо посвідчення справжності підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на акті прийому-передачі майна від ОСОБА_1 до ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що не відповідає фактичній адресі розташування нерухомості, а саме: АДРЕСА_1 .

Також відповідно до Технічного паспорту, виготовленому ТОВ «Дніпровський ПКТІ» 11.07.2023 року (міститься в Реєстраційній справі 1), щодо групи нежитлових приміщень, які є самостійним об`єктом нерухомого майна, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 група прим.540/5, об`єкт нерухомості складається з: підвал 523,3 кв.м, І поверх 714,2 кв.м., ІІ поверх 742,7 кв.м, ІІІ поверх 742,7 кв.м, загальною площею2 722,9 кв.м.

Проте матеріали Реєстраційної справи містять технічні паспорти стосовно приміщень 540/5, відповідно до яких зазначена нерухомість складається з : підвал 433,6 кв.м, І поверх 35,6 кв.м, ІІ поверх 752,8 кв.м, ІІІ поверх 743,7 кв.м, ІV поверх 757,2 кв.м.

Тобто наявна невідповідність не тільки щодо площ окремих поверхів, але і самого розташування цих приміщень.

Матеріали реєстраційної справи не містять будь-яких документів, які б обґрунтовували зміну площі та місця розташування.

Представник позивача в судовому засіданні заперечує факт здійснення будь-яких змін щодо стану нерухомості за період, коли власником, згідно Реєстру прав на нерухоме майно, був ОСОБА_1 . Також заперечує факт замовлення ОСОБА_1 технічного паспорту, який було виготовлено ТОВ «Дніпровський ПКТІ», на підтвердження чого матеріали справи містять відповідні адвокатські запити до ТОВ «Дніпровський ПКТІ» на які не було отримано відповіді.

Представники відповідача не змогли надати будь-яких пояснень з цього приводу.

Крім того судом встановлено, що статутний капітал ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» становить 5000,00 гривень та до складу його засновників з моменту його створення (25.11.2022) входить тільки 1 засновник, який постійно змінюється. Так, на момент нотаріального посвідчення Акту прийому-передачі та грошової оцінки майна від 12.07.2023 р. керівником та засновником Товариства була ОСОБА_4 , а на момент винесення рішення по даній справі керівником та засновником Товариства є ОСОБА_5 .

Таким чином, фактичні відомості щодо розміру статутного капіталу та складу засновників ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» спростовують обставини, зазначені в Акті прийому-передачі та грошової оцінки майна від 12.07.2023 року щодо передачі нерухомості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною оціночною вартістю 2 722 000,00 гривень до статутного капіталу ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» та статусу ОСОБА_1 як засновника зазначеного товариства.

Відповідно до відповіді окружного суду в Кракові, отриманої Приморським районним судом м.Одеси через Південне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) на виконання доручення Приморського райсуду м.Одеси щодо витребування інформації, нотаріуси нотаріальної контори Генрика Ястжомб Мацей Ястжомб (Республіка Польща) не посвідчували довіреності 22.06.2023 року, архівний реєстр А 2386/2023, наданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

У відповіді також зазначено, що «номер реєстру А був значно занижений відносно місяця виконання дій, тобто вересня, а дія, фактично зареєстрована під цим номером, не стосувалася цих дій», «дані осіб, що брали участь у цих діях, та дані формування документів, складених і зареєстрованих у Реєстрі А нашої канцелярії, не сходяться».

Матеріали справи містять також відповідь нотаріальної контори Генрика Ястжомб Мацей Ястжомб (Республіка Польща) від 05.08.2024 року на адвокатський запит представника позивача, в якій підтверджуються факт не посвідчення довіреності, виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 для представлення інтересів ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не видавав ОСОБА_2 довіреність на представлення своїх інтересів, яка зазначена в Акті прийому-передачі та грошової оцінки майна, посвідченого 12.07.2023 року державним нотаріусом Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Черниш Є.В. за реєстровими номерами 1-226, 1-227.

Суд не приймає в якості належного та допустимого доказу наявний в матеріалах справи лист, який зареєстрований Приморським районним судом м.Одеси 04.07.2024 року за вхідним номером 55786/24 та містить нібито відповідь нотаріуса Мацея Ястжомб від 23.05.2024 року на ухвалу Приморського райсуду м.Одеси від 04.04.2024 року, оскільки судом встановлено, що встановити обставини доставки та реєстрації такого листа не вдалося. Крім того, тільки 21.08.2024 за № 46140/11.2-21 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направило на адресу Окружного суду у Кракові доручення Приморського районного суду м. Одеси про витребування інформації стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на підставі Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу. Отже, суд не мав можливості отримати відповідь 04.07.2024 року.

Крім того, відповідно до відповіді ГУ ДМСУ в Одеській області від 24.10.2023, згідно даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 20.10.2023, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.01.2022 року по 20.10.2023 року в базі даних не виявлено.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не покидав територію України та, відповідно, не міг видати довіреність в м.Краков, Республіка Польща на представництво його інтересів ОСОБА_7 .

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, спрямованих на відчуження належного йому майна, а саме нерухомості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а документи, які стали підставою для реєстрації права власності на зазначене вище майно за ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» є такими, що укладалися поза волею ОСОБА_1 та, відповідно, не можуть бути підставою для виникнення права власності на таке майно у ТОВ «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ».

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним в силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача.

Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презумується.

За приписами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За визначенням наведеним у ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч.1 ст. 209 ЦК України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Чинним законодавством України визначено, що правочини предметом яких є відчуження нерухомого майна, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

За своєю правовою природою акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства є правочином за яким у Сторін такого правочину змінились цивільні права та обов`язки.

За таких обставин, такий правочин (акт) має ознаки договору міни, які визначені ч.1 ст.715 ЦК України, згідно з якою за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

За приписами ч.1 ст.716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Вимогами визначеними ч.1 ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За таких обставин, акт приймання-передачі майна до статутного капіталу, на підставі якого здійснюється відчуження нерухомого майна, в силу наведених норм закону має бути нотаріально посвідчений.

Тобто, Акт приймання-передачі має бути нотаріального посвідченим, а не містити нотаріального напису, який свідчить про вчинення нотаріальної дії щодо засвідчення справжності підпису осіб які його підписали.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); засвідчують справжність підпису на документах.

Отже, нотаріальна дія щодо посвідчення правочину та засвідчення справжності підпису є різними нотаріальними діями, які мають різну правову природу та процедуру їх вчинення нотаріусами.

Відповідно до положень ст.54 цього Закону нотаріуси посвідчують правочини, які згідно із законом підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

Нотаріус при вчиненні нотаріальної дії перевіряє, чи відповідає зміст посвідчуваного ним правочину вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Згідно же ст. 78 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Таким чином, Акт прийому-передачі майна до статутного капіталу повинен бути посвідчений нотаріально у розумінні приписів ст. 54 Закону України «Про нотаріат» і тільки в такому випадку такий правочин може свідчити про наявність у сторін такого правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності і, так само, свідчити про їх вільне волевиявлення яке відповідає їх внутрішній волі.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила наступні висновки щодо застосування норм права:

«142. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

143. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

144. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

146. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

147. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі № 362/2707/19 (провадження № 14-21цс22).

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Пунктом 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції від 15 серпня 2022 року) закріплено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Таким чином однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно.

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме май-но, зареєстроване у цьому ж реєстрі за відповідачем.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 р. в справі № 465/4230/22 (провадження № 61-16265сво23)).

З урахуванням наведеного до спірних правовідносин мають бути застосовані положення статті 387 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач обрав належний спосіб захисту свого права власності, шляхом його витребування з чужого незаконного володіння.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши всі обставини та докази по справі, вислухавши представників сторін, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2,4,13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 44934339) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) нежитлові приміщення об`єкта нерухомого майна загальною площею 2 722,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 44934339) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 13420 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕПЛЕЙСМЕНТ ОПТІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 44934339) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1200 гривень за проведення нотаріально посвідченого перекладу доказів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05.12.2025.

Суддя Р. Д. Абухін01.12.25