ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8065/25 Справа № 206/1371/25 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню та стягненню неправомірно стягнутих грошових коштів,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

17.03.2025 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню та стягненню неправомірно стягнутих грошових коштів, в якому позивач просив:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11.09.2020 року за реєстровим номером 31556, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» () боргу у сумі 39, 592, 79 грн.

- стягнути з Акціонерного товариства «Перший УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) неправомірно стягнуті грошові кошти у сумі 39 592, 79 грн, інфляційні втрати у сумі 20 099, 53 грн, 3% річних у сумі 3 797, 65, а разом 63 489, 97 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року відмовлено в задоволенні позовної заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягненню неправомірно стягнутих грошових коштів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

25.06.2025 року ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що з 22 лютого 2017 року нотаріуси не мають право вчиняти виконавчі написи по кредитним відносинам, а тому грошові кошти, що були стягнуті на користь позивача є безпідставно набутими, та підлягають стягненню.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України, не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.83-84).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції треба скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

11.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис реєстровий № 31556, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 601 від 11.03.2019 року, укладеним з ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», стягнення заборгованості за період з 30.12.2019 року по 22.07.2020 року, а саме заборгованості у сумі 39 342,79 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 579,76 грн.4; прострочена заборгованість за комісією 300,00 грн., строкова заборгованість за процентами 9 065,8 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту 26 129,75 грн.; строковою заборгованістю за комісією 100 грн.; строкової заборгованості за процентами 1 167,48 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" в розмірі 250,00 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню 39 592,79 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. відкрито виконавче провадження № 63426046 з виконання виконавчого напису № 31556 виданого 11.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в розмірі 39 592,79 грн.

Відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну виногороду в сумі 3 959,28 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63426046 з виконання виконавчого напису № 31556 виданого 11.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в розмірі 39 592,79 грн. у зв`язку з тим що боржником було здійснено погашення заборгованості у повному обсязі, в тому числі з урахуванням витрат ВП та основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до листа від директора Департаменту нотаріату Бондаренко В., з якого вбачається що відповідно до пункту 2 ч.1 ст.30 Закону України «Про нотаріат» підставою припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 є анулювання свідоцтва про права заняття нотаріальною діяльністю, яке було видано Міністерством юстиції України 17.01.2008 за №6685.

Згідно дублікату квитанції № 0.0..1 від 23.12.2021 року, з якої вбачається що Мірошніченком В.В. було сплачено приватному виконавцю Єфіменко Д.О. суму у розмірі 44 046,07 грн.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Але колегія суддів апеляційного суду погодитись з таким висновком не може з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Укладений між позивачем та банком кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі N 757/24703/18-ц (провадження N 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі N 158/2157/17 (провадження N 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі N 172/1652/18 (провадження N 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі N 910/10374/17 (провадження N 12-5гс21).

Встановивши зазначені обставини справи суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відмови у визнанні виконавчого надпису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18).

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12гс21).

Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.

Наявність між сторонами договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі статті 1212 ЦК України. У тому разі, якщо договір між сторонами не був укладений, тобто немає правової підстави для передання коштів у момент такого передання, до правовідносин застосовується стаття 1212 ЦК України.

У особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі статтею 1212 ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц, провадження № 61-15428св19.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у сумі 39 592, 79 грн.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Треба зазначити, що строк виконання зобов`язання випливає із закону, договору, судового рішення, інших підстав.

Так у справі, що переглядається моментом виникнення у відповідача обов`язку повернення позивачу фактично отриманих коштів (виконання зобов`язання) є момент винесення судового рішення, тому це зобов`язання не є простроченим, відповідно правових підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат не має.

При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 21 травня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню та стягненню неправомірно стягнутих грошових коштів задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11.09.2020 року за реєстровим номером 31556, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» () боргу у сумі 39, 592, 79 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) неправомірно стягнуті грошові кошти у сумі 39 592, 79 грн, судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційний розгляд справи у сумі 4 844, 80 грн, а всього 44 437 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять сім) гривень 59 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 20.12.2025 року.

Судді: