Справа № 509/401/25
Номер провадження № 2/521/2979/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджбейський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

за участі:

представника позивача - Радченко О.В.,

представника відповідача - Дубіни О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 08.07.2024 року у м. Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA PRІUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль останньої одержав механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/14881/24 від 02.10.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була, у звязку з чим, позивач звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду якої позивачу було сплачено страхове відшкодування в розмірі 160 000,00 гривень.

Вказувала, що відповідно до Висновку експерта № 7793 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 05.08.2024р. ринкова вартість автомобіля, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, становить 443946,00 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП, і становить 443946 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, з урахуванням фпичного зносу складових (різниця між ринковою вартістю КТЗ до та після ДТП), становить 309881 грн., 04 коп. Ринкова вартість автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, з урахуванням аварійних пошкоджень, становить 134065,00 грн.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.07.2024 року в сумі 149881,00 грн., витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 4 500,00 грн., а також понесені судові витрати.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 січня 2025 року цивільну справу № 509/401/25 було передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Протоколом автоматизованого розподілу цивільної справи від 17.02.2025 року головуючим суддею визначено суддю Громіка Д.Д.

Ухвалою судді від 18.02.2025 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання.

04 червня 2025 року представник відповідача адвокат Дубіна О.А. надав до суду відзив на позовну заяву сформований через систему «Електронний суд», відповідно до якого, позовні вимоги не визнав, посилаючись на негзоду з висновком експерта ОСОБА_4 № 7793 від 08.07.2024р.

10.06.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача ОСОБА_5 заперечувала щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов та зазначила про те, що висновок експерта ОСОБА_4 № 7793 від 08.07.2024р. є належним та достовірним доказом у справі, оскільки він складений у відповідності до нормативно-правових актів, що регулюють діяльність експерта та те, що експертом за допомогою спеціального приладу було встановлено наявність слідів відновлювального ремонту від попередніх аварійних пошкоджень.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про призначення транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було відмовлено.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року підготовче провадження по справі було закрите, справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача, діючий на підставі ордеру, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, діючий на підставі ордеру в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Раніше надав відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що транспортний засіб на даний час відремонтовано та знаходиться у технічно справному стані. Посилання сторони позивача, що транспортний засіб технічно знищений відповідає дійсності. Крім цього представник відповідача наголошував на тому, що належний позивачу транспортний засіб був ввезений на територію України вже у пошкодженому стані, що не було взято до уваги експертом при складанні висновку.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 08.07.2024 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Краснова, 2-В, в м. Одесі, повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надав перевагу у русі транспортному засобу «Toyota Prius» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався назустріч та допустив з ним зіткнення.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2024 року у справі №521/14881/24, відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Внаслідок вказаної ДТП транспортному засобу «Toyota Prius», державний номер НОМЕР_2 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику ОСОБА_1 завданий матеріальний збиток.

З Висновку експерта № 7793 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля з ремонтною калькуляцією, фотографіями пошкодженого ТЗ, актом огляду, складеного 05 серпня 2024 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля TOYOTA PRІUS, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, становить 443946,00 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП, і становить 443946 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, з урахуванням фпичного зносу складових (різниця між ринковою вартістю КТЗ до та після ДТП), становить 309881 грн., 04 коп. Ринкова вартість автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 08.07.2024 року, з урахуванням аварійних пошкоджень, становить 134065,00 грн.

Також судом встановлено, що відповідно до бази МТСБУ, чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений на автомобіль «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 , не виявлено.

Позивач звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

01.11.2024 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 160 000,00 грн.

29.11.2024 року представником позивача направлено відповідачу претензію щодо відшкодування позивачу матеріальної шкоди, яка залишилася з боку останнього не сплаченою.

21.08.2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача Дубіна О.А. про витребування доказів, на виконання якого Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях надав інформацію про те, що згідно митної накладної автомобіль «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований 22.12.2023 року на ОСОБА_1

24.11.2025 року представник відповідача долучив фотографії автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 у кількості 3-х фотографій зроблені 03.11.2025 року.

Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин, наявних між сторонами, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 154 381,00 грн.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Статтями 10,81ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Судом встановлено, що згідно Постанови Малиновського районного суду м. Одеса від 02.10.2024 р. ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень. Зазначеною постановою було встановлено, що 08.07.2024 року о 10 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Краснова, 2-В, в м. Одесі, повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надав перевагу у русі транспортному засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався назустріч та допустив з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, обставини вчинення адміністративного правопорушення та вина відповідача ОСОБА_2 у його вчиненні не потребують доказуванню, оскільки встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення для спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене, розглядаючи спір, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а лише вирішує питання про розмір відшкодування.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: 1) в повному обсязі; 2) особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України від 21 травня 2024 року № 3720-IX, «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 3720-IX), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 вбачається, що власником транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , якому було завдано механічних пошкоджень унаслідок дорожньо-транспортної пригоди є позивач ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована не була.

Матеріалами справи встановлено та не заперечувалась сторонами, що на момент ДТП відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , на відповідній правовій підставі, маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У ч.2 ст. 18 Закону 3720-IX зазначено, що у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, здійснює регламентну виплату, що і було здійснено МТСБУ, а саме виплачено 160000,00 грн. позивачу страхового відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, вирішуючи виключну правову проблему щодо абсолютного права потерпілого на отримання відшкодування від винуватця або його страховика, відступила від раніше викладених висновків Верховного Суду України, в тому числі у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та зазначила, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (п.69,73-74).

Такі ж висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, де зазначено: «Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п.п.85-86).

Таким чином, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування згідно із Законом №3720-IX виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 3720-IX випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 3720-IX, транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону № 3720-IX, ринкова вартість транспортного засобу до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом або страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 3720-IX, страхова (регламентна) виплата у разі заподіяння шкоди майну потерпілої особи у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону № 3720-IX, якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Так при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем на підтвердження розміру завданих матеріальних збитків у сумі 154 381,00 грн. та обґрунтування розміру заявлених позовних вимог було надано докази отримання страхового відшкодування від МТСБУ, Висновок експерта № 7793, складений судовим експертом Федотовим Ф.В. 05 серпня 2024 року з додатками, квитанцію про оплату за складання Висновку експерта.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, оскільки, це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартості відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, підтриманої Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, постанові Верховного Судувід 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20, постанові Верховного Судувід 11березня 2020 року у справі № 754/5129/15, провадження № 61-38365св18, постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16-ц, постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 761/41395/16-ц, постанові Верховного Судувід 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц, провадження 61-1819св17, постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 363/218/16-ц, провадження № 61-9547св18.

Згідно даних Висновку експерта № 7793, складеного 05 серпня 2024 року, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 позивача становить 443 946,00 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку, спричиненого позивачу. Утилізаційна вартість транспортного засобу становить 134 065,00 грн.

Тобто, згідно положень ч. 1 ст. 28 Закону № 3720-IX, автомобіль «Toyota Prius» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить Позивачу являється фізично знищеним.

01.11.2024 року МТСБУ сплачено страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 Закону № 3720-IX, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тобто становить 309 881,00 грн. (443 946,00 грн. (ринкова вартість до ДТП) - 134 065,00 грн.(вартість після ДТП) = 309 881,00 грн.).

Отже, виплаченого МТСБУ страхового відшкодування недостатньо для відшкодування позивачу матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. У зв`язку з чим, різницю між завданою відповідачем шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням повинен оплатити заподіювач шкоди ОСОБА_2 .

Подібні висновки були зроблені в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 209/3145/15-ц, від 05 серпня 2020 року у справі № 362/3680/17, 11 січня 2023 року у справі № 211/3277/20, в яких так само, як і у даній справі, за обставин визнання транспортного засобу фізично знищеним, коли сума страхової виплати не покривала у повному обсязі заподіяної шкоди, Верховний Суд виходив з того, що винні в ДТП особи зобов`язані відшкодувати потерпілим різницю між розміром завданої шкоди (при тому, що до цього розміру не входить вартість залишків транспортного засобу) і сумою страхової виплати.

Питання повернення залишків пошкодженого автомобіля «Toyota Prius» державний номерний знак НОМЕР_2 судом не вирішувалося, так як відповідач не звертався до суду із зустрічним позовом чи будь-якими іншими письмовими заявами щодо повернення йому вказаного майна. Крім того, до суми позову не входить вартість залишків транспортного засобу.

Щодо наданих представником відповідача фото транспортного засобу суд звертає увагу на наступне. У зв`язку з тим, що судовим експертом було визначено у Висновку експерта № 7793 те, що транспортний засіб визнано знищеним на дату його складання, в той час як фото, надані відповідачем були здійснені більше, ніж через рік після дати ДТП не спростовують вартість матеріального збитку, завданого відповідачем та не підтверджують жодний інший факт, який має значення для розгляду справи.

Крім того, Висновок експерта № 7793 на дату його складання, відповідачем не оскаржувався, експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок, недоліків та невідповідностей Висновку експерта положенням норм чинного законодавства судом не виявлено, відповідачем не надано, а отже Висновок експерта № 7793 є допустимим, достовірним та належним доказом у справі.

Також, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, представник відповідача посилався у судовому засіданні на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20. Однак, суд наголошує на тому, що доводи представника відповідача є безпідставними, а висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 не можуть бути застосовані судом, оскільки встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, зокрема у справі № 125/1216/20 висновок експерта не містив даних щодо залишкової вартості пошкодженого автомобіля на відміну від справи, що розглядається, у якій судовим експертом у Висновку експерта № 7793 встановлено вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП. Таким чином, відповідний висновок у справі № 125/1216/20 не є релевантним до спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є в тому числі - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За складання Висновку експерта позивачем було сплачено СПД судовому експерту ОСОБА_4 4 500,00 грн.

Отже, витрати за складання Висновку експерта для визначення розміру збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження у ДТП її транспортного засобу, та визначення утилізаційної вартості транспортного засобу 4500,00 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

Подібні висновки були зроблені Верховним судом України у постанові від 29.03.2023 року у справі № 712/15541/18.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 заподіяну шкоду у розмірі 154 381,00 грн.: (443946,00 грн. (вартість матеріального збитку згідно Висновку експерта) - 134 065,00 грн. (утилізаційна вартість ТЗ Позивача) 160 000,00 грн. (виплата страхового відшкодування МТСБУ) + 4500,00 грн. (витрати за проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу) = 154 381,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 11, 15, 16, 22, 23, 988, 990, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.1 ст. 223, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду у розмірі 154 381 (сто п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят одна гривня) 00 копійок на п/р НОМЕР_7 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) судовий збір по справі у розмірі 1 543 (одна тисяча п`ятсот сорок три гривні) 90 копійок на п/р НОМЕР_7 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05 грудня 2025 року.

Суддя: Д.Д. Громік