ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8071/25 Справа № 175/8754/24 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Капітанова Д.Г. на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 10 лютого 2023 року на шляхопроводі автодороги Н-31 с. Балівка с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області мала місце ДТП за участю водія автомобіля «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 та водія автомобіля «БМВ Х5» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобілям завдано матеріальної шкоди. Позивач ОСОБА_1 є приватним підприємцем та власником автомобіля «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Адміністративний протокол було складено на водія автомобіля «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 , проте Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Однак це не позбавляє винних осіб від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну в наслідок ДТП. Тому на думку позивача, з урахуванням встановленої у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення провини відповідача у ДТП, з останнього на користь позивача, як власника автомобіля «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає стягненню матеріальний збиток, який відповідно до висновку експерта складає 186 781,23 грн. Окрім цього зазначав, що позивач поніс додаткові витрати, а саме: послуги евакуації автомобіля 4 500 грн., послуги автокрана 5 000 грн., проведення судової-товарознавчої експертизи 9 000 грн. Крім того винними діями відповідача позивачу через пошкодження його майна була завдано моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 255 281,23 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначав, що у випадку не притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, відповідальність за завдану шкоду в результаті ДТП покладається на вину особу. Тому вважав, що оскільки саме в наслідок зміни напрямку руху відповідачем по справі, що потягло за собою виїзд керованого ним автомобіля на праву смугу руху, по якій рухався автомобіль позивача відбулося зіткнення транспортних засобів, вважав доведеною ту обставину, що дії відповідача перед зміною напрямку руху не були безпечними, а отже не відповідали п. 10.1. ПДР України. Тому ДТП відбулося саме внаслідок виїзду автомобіля відповідача на смугу руху автомобіля позивача і водій автомобіля позивача ОСОБА_4 жодним чином не міг вплинути на розвиток даної події або уникнути її, оскільки автомобіль відповідача наздоганяв його позаду, вважаю, що саме від дій відповідача настала дана дорожньо-транспортна пригода, а отже існує причинний зв`язок між невиконанням відповідачем вимог п. 10.3 ПДР України і настанням події ДТП і, як слідство цього, заподіяння шкоди позивачу.

Від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначав, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено вини відповідача у скоєнні ДТП, натомість саме водій ТЗ, який належить позивачу, не дотримався правил ПДР та почав здійснювати маневр, який призвів до ДТП. Зокрема ОСОБА_2 під час руху по автодорозі у лівій смузі, не змінюючи напрямку руху, побачив попереду автомобіль позивача, який рухався у правій смузі автодороги. При наближенні відповідача до даного автомобіля, водій автомобіля позивача побачивши попереду у своїй полосі руху велику яму, для об`їзду перешкоди, без увімкнення сигналу лівого показника повороту, різко почав здійснювати маневр перестроювання ліворуч на ліву смугу автодороги прямо перед автомобілем відповідача. Відповідач, побачивши такі неадекватні дії водія попереду, застосував різке гальмування, проте відстані для зупинки вже не було, внаслідок чого і відбулась дорожньо-транспортна пригода, за результатами якої обидва автомобіля некеровані виїхали за межі автодороги. Також звертає увагу, що провадження про адміністративне правопорушення було закрито не у зв`язку із невинуватістю водія автомобіля Форд, а через те, що не було зібрано достатньо доказів для встановлення винних осіб.

Про час та дату розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання судових повісток в системі Електронний суд представниками позивача та відповідача.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 2023 року на шляхопроводі автодороги Н-31 с. Балівка с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 та водія автомобіля «БМВ Х5» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобілям завдано матеріальної шкоди.

Адміністративний протокол було складено на водія автомобіля «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 , де зазначено,що водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно,в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ Х5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху. ОСОБА_3 в протоколі зазначив, що з порушенням що згоден, про що свідчить його власноручний запис та підпис в протоколі.

В поясненнях, написаних ОСОБА_3 власноручно після скоєння ДТП, зазначено, що він керував автомобілем «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався в крайньому правому ряду зі швидкістю біля 60 км/год. Попереду побачив яму, не увімкнувши повороту, почав приймати лівіше, при цьому побачив автомобіль на великій відстані. Він виїхав частиною автомобіля на ліву полосу,після чого зразу почав приймати вправо, і стався удар ззаду.

Зазначені пояснення узгоджуються з поясненнями,наданими зразу після ДТП водієм ОСОБА_2 ..

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала чинності 27 грудня 2023 року.

З висновку експерта №СЕ-19/104-23/22725-ІТ від 17 серпня 2023 року, проведеного судовим експертом Шевченком С.Ф., вбачається, що з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, учасники даної пригоди повинні були діяти: водій ОСОБА_3 відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху; водій ОСОБА_2 відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

Дати відповіді на питання: «На якій смузі руху відбулося зіткнення автомобілів «БМВ Х5» і «Форд Транзит» відносно смуг руху», «Чи наявне у діях водія ОСОБА_3 порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №055183 від 10.02.2023 року?», «Як повинні були діяти водії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці при керуванні зазначеними транспортними засобами та чи відповідали їх дії вимогам Правил дорожнього руху України?», «Невиконання яких пунктів Правил дорожнього руху України та ким із учасників руху (водіями ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 ), з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди?», «Чи мали технічну можливість водії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уникнути дорожньо-транспортної пригоди?», експерт відповісти не зміг….

Згідно із висновком експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку від 19 березня 2024 року власнику автомобілю «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП завдано матеріальний збиток у розмірі 186 781,23 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у даному випадку належними та допустимими доказами не встановлено вини відповідача у скоєнні ДТП.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Згідно ч.ч.1, 2 та 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, що містяться уст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1частини першої статті 1188 ЦК України).

Тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена упостанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19.

Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. Така правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у справах №910/18319/16, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-23/22725-ІТ від 17 серпня 2023 року місце зіткнення автомобілів «БМВ Х5» і «Форд Транзит» відносно смуг руху встановити не можливо.

В поясненнях, написаних ОСОБА_3 власноручно після скоєння ДТП, зазначено, що він керував автомобілем «Форд Транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався в крайньому правому ряду зі швидкістю біля 60 км/год. Попереду побачив яму, не увімкнувши повороту, почав приймати лівіше, при цьому побачив автомобіль на великій відстані. Він виїхав частиною автомобіля на ліву полосу,після чого зразу почав приймати вправо, і стався удар ззаду.

Зазначені пояснення узгоджуються з поясненнями, наданими зразу після ДТП водієм ОСОБА_2 ..

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).

Сторонами не заявлялося клопотання про призначення по справі експертиз. Інших належних доказів наявності вини відповідача не надано.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для покладення матеріальної відповідальності на відповідача.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення,то підстав для зміни розподілу судових витрат не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 255 281,23 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Капітанова Д.Г. залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2025 року.

Судді: