Справа № 366/3764/25
Провадження № 2/366/1239/25
УХВАЛА

Іменем України

27.11.2025 селище Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Мовчан В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення збитків

Представники учасників справи: без виклику

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неправомірного відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , яку у подальшому за рішенням суду було витребувано на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, позивачу завдано збитків у розмірі 10 385 503,42 грн., які останній просить стягнути з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025, головуючим по справі визначено суддю Мовчана В.В.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суддя дійшов висновку про таке.

Статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року по справі №941/10647/18 зроблено висновок, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з долучених до матеріалів позовної заяви доказів, спір виник у зв`язку з неправомірним відчуженням на користь позивача квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що предметом спору є правовідносини, що виникли з приводу відчуження нерухомого майна, до вказаних правовідносин слід застосовувати положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального Кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на зазначене, враховуючи місцезнаходження нерухомого майна, суд дійшов висновку про те, що справу слід передати для розгляду за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.

Разом з позовною заяву позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

У зв`язку з передачею матеріалів позовної заяви за підсудністю, заява про забезпечення позову передається разом з позовною заявою за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва та по суті Іванківським районним судом Київської області не розглядається.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. 30-31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків разом із заявою про забезпечення позову передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Дарницького районного суду міста Києва (02068, м. Київ, вул. Кошица, 5-а).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Передача справи на розгляд іншого суду на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Віталій МОВЧАН