Справа № 496/5161/25
Провадження № 2/496/3102/25
27 листопада 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої - судді Шаньшиної М.В.
секретаря Ткаченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулись до суду з позовною заявою в якій просили суд визнати ОСОБА_5 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття його з реєстрації місця проживання. Свій позов, позивачі, мотивували тим, що їм, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємцям майна, у рівних частках кожному, належить будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_5 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року шлюб було розірвано. Відповідно до актів від 17.02.2025 року та 19.03.2025 року відповідач більше півтора року, тобто з травня 2023 року, у будинку не проживає. Відповідач з лютого 2022 року був звільнений, на теперішній час має нерегулярний заробіток. На теперішній час точну адресу його місця проживання не відоме позивачам. Таким чином відповідач не проживає у житловому приміщенні, не несе витрати за житлово комунальні послуги та відмовляється у добровільному порядку вирішити питання щодо зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Своїми діями відповідач порушує права позивачів, як власників спадкового майна, спірного будинку, у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду з вказаною позовною заявою.
Позивачі в судове засідання не з`явились, в прохальній частині позовної заяви просили розглядати справу у їх відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували з 13.01.2007 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 10.10.2024 року.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.1998 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 в рівних частках кожному належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки виданої Дачненською сільської ради Одеського району Одеської області від 17.02.2025 року за №182 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але не проживає по АДРЕСА_1 з травня 2023 року.
Згідно з довідкою Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області від 13.02.2025 року за №167 встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано сім чоловік, а саме ОСОБА_1 , 1983 року народження, ОСОБА_2 (співвласник 1/4) 1951 року народження, ОСОБА_6 (співвласниця 1/4), 1979 року народження, ОСОБА_7 , 2008 року народження, ОСОБА_8 , 2007 року народження, ОСОБА_9 ,, 2014 року народження, ОСОБА_5 (колишній чоловік ОСОБА_10 ), 1980 року народження.
Відповідно до актів від 17.02.2025 року та від 19.03.2025 року обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 на факт не проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного комісією у складі депутата сільської ради Кудельською О.В., в присутності власника будинку ОСОБА_2 , та сусідів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , складений акт в тому що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але не проживає з травня 2023 року по даний час.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
За змістом ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Аналізуючи отримані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач тривалий час, а саме з травня 2023 року, тобто понад два роки не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні послуги та не несе будь-яких витрат на утримання житла. При цьому, доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад визначені ст. 71 ЖК України строки та доказів на вчинення їм перешкод у користуванні житловим приміщенням, суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки під час судового розгляду справи, достовірно встановлено, що відповідач понад 2-х років не проживає за місцем реєстрації, не несе будь-яких витрат на утримання житлового будинку, а перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням відповідачу не чиниться, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням.
Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку місяця мешкання за вказаною адресою, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 2 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування, що набрало законної сили, є достатньою підставою для його виконання, шляхом зняття такої особи з зареєстрованого місця проживання і не потребує додаткового судового врегулювання, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного доказу, зокрема належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання відповідача таким , що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, підлягають частковому задоволенню.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
У зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачами судові витрати по 1211,20 грн. на користь кожного позивача.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦК України, ст.ст. 12, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сплачений судовий збір по 1211,20 грн. на користь кожного.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Суддя М.В. Шаньшина