Провадження № 2-з/359/166/2025
Справа № 359/7312/25
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

17 листопада 2025 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить : вжити заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що з 28.11.2018 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ); заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на відключення квартири АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від мереж постачання житлово-комунальних послуг; заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вчиняти будь-які дії спрямовані на перешкоджання проживанню у квартирі АДРЕСА_2 (РНОНМ 105) позивача та членів його сім`ї.

Заяву обґрунтовано тим, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. У позовній заяві позивач наводить обставини вибуття спірної квартири з його власності за фіктивним договором дарування у власність ОСОБА_3 , яка у подальшому подарувала квартиру ОСОБА_2 . Звертає увагу суду, що з 2009 року ОСОБА_1 є власником спірної квартири, а з 2010 року її фактичним володільцем та користувачем. До матеріалів справи долучені докази сплати позивачем комунальних та інших послуг пов`язаних з утриманням багатоквартирного будинку, участі позивача у ревізійній комісії об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, його активна участь в управлінні багатоквартирним будинком, проведення ремонтних робіт у квартирі, тощо, що відповідає поведінці належного власника майна. Відповідачі зі свого боку жодних витрат на утримання квартири не несли, у тому числі не здійснювали ремонт, не сплачували комунальні послуги, тощо. Зазначає, що на сьогоднішній момент Відповідач-2, як власник квартири, має необмежену правову можливість здійснити відчуження спірної квартири. Звертає увагу суду, що Відповідач -2 з 2018 постійно проживає з родиною і дітьми у Швеції і не має в Борисполі та й в Україні стійких життєвих інтересів (роботи, бізнесу, тісних соціальних зв`язків). Крім того, на сьогоднішній момент під час оголошеного воєнного стану в Україні та з урахуванням постійної загрози знищення майна внаслідок ракетних та дронових ударів по об`єктах інфраструктури та житловому фонду, (квартира знаходиться у мікрорайоні міста де наявні склади, нафтобаза та вокзал і перебуває під постійною загрозою пошкодження / знищення). З огляду на зазначені обставини, існують об`єктивні підвищенні ризики відчуження ОСОБА_2 квартири у місті Борисполі третім особам з метою отримання коштів, що призведе до нових спорів. Більше того, Позивач звертає увагу суду на те, що спірну квартиру ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 28.11.2018, тобто через 7 днів, після надходження до суду 21.11.2018 року позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спірної квартири на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . З викладених обставин справи видно, що між сторонами дійсно існує спір, а попередня поведінка відповідача-1 з термінового відчуження спірної квартири дає обґрунтовані підстави допускати наявність подібних ризиків з відчуження квартири з огляду на те, що Відповідачі перебувають у родинних стосунках, тобто Відповідач-2 може здійснити аналогічні дії з відчуження спірної квартири як і її мати. Таким чином, задля виконання судового рішення, якщо воно буде винесено на користь Позивача, для запобігання нових спорів за участю інших осіб існує об`єктивна необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зокрема у накладенні арешту на спірну квартиру. Крім того, як було зазначено вище, на сьогоднішній момент спірною квартирою користується Позивач та члени її сім`ї. Відповідач спірною квартирою не користується з огляду на фактичне проживання у Швеції. З метою вплинути на Позивача, Відповідач-2, як власник квартири, має правову можливість відключити квартиру від комунальних послуг. Таким чином, задля збереження предмета спору (спірної квартири), уникнення ризиків псування квартири та наявного у ній майна, а також задля попередження потенційних матеріальних витрат Позивача у разі задоволення позову, існує необхідність вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, зокрема у забороні разі відключення квартири від постачання житлово-комунальних послуг. Крім того, як було зазначено вище, на сьогоднішній момент спірною квартирою користується Позивач та члени її сім`ї. Відповідач-2, як власник, має правову можливість з метою впливу на мене, здійснювати заходи щодо виселення мене та членів моєї сім`ї зі спірної квартири. Таким чином, задля запобігання настання несприятливих наслідків щодо фактичної можливості проживати у спірній квартирі, виникнення нових спорів, існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зокрема у забороні перешкоджання користуванню (проживанню) Позивача та членів його сім`ї у квартирі. Позивач, також, звертає увагу суду, що заявлені у цій заяві заходи забезпечення позову, а саме: накладенням арешту на спірну квартиру та заборона вчинення дій з відключення квартири від мереж постачання житлово-комунальних послуг, а також заборона перешкоджання користуванню (проживанню) позивача та членів його сім`ї у квартирі не призведуть до порушення прав відповідачки. Так, з долучених до позову доказів, видно, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності з чоловіком належить трикімнатна квартира АДРЕСА_3 . Крім того, сама Відповідач-2 з 2018 року фактично постійно проживає з родиною і дітьми у Швеції, де у неї склались стійкі життєві інтереси, отримано номер соціального страхування тощо. Отже, зазначені заходи забезпечення позову не призведуть до втрати речових прав Відповідача-2 на квартиру, а лише убезпечать від ризиків відчуження та пошкодження квартири, до вирішення спору, що знаходиться на розгляді у суді. Заявлені заходи забезпечення позову не спрямовані на будь-які порушення прав або інтересів Відповідача-2. Будь-яких підстав вважати, що позивач вживає заходів забезпечення позову з метою завдання збитків Відповідачу-2 - не має, а відтак у Позивача відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

Дана заява про забезпечення позову передана на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 18 листопада 2025 року.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пере-свідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 22 липня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

З викладених у заяві про забезпечення позову обставин вбачається, що між сторонами існує спір щодо майна, а саме квартири, яка розташована за адресою : АДРЕСА_4 .

При обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав та законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Проте, заявник належним чином не обґрунтував заяву про забезпечення позову в частині існування ризику реалізації вказаного майна під часрозгляду справи та не надав суду жодних доказів на підтвердження вказаних доводів.

При цьому, із вказаної заяви не вбачається ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій, направлених на відчуження нерухомого майна, які належать відповідачу-2 на праві власності та не приєднано доказів на підтвердження даних тверджень.

Пунктом 7.5. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКПРЕ України від 31 липня 1996 року № 28 встановлено, що постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі, зокрема, несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами; несплати за недовраховану електричну енергію, визначену відповідно до законодавства.

Попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

Аналогічні приписи містять Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.

Пунктом 7.5. вищезазначених правил встановлено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: 1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); 2) електропоста-чальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали судом встановлено, що заявником, в порушення вимог ч. 3, 4 ст. 12, ст. 76, ч. 1 ст. 81, 83 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження відключення електропостачання та інших житлово-комунальних послуг квартири, що знаходиться за адресою :АДРЕСА_4 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що застосування заходу забезпечення позову є попередньою і запобіжною мірою і є обмеженням особи у правах ще до встановлення факту порушення, - тому такий захід може бути застосованим лише у виключних і дійсно необхідних випадках, - а такої необхідності позивачем не доведено. Крім того, застосування заходу забезпечення має бути співмірним і відповідним заявленим позовним вимогам, - проте така співмірність та відповідність так само судом при розгляді даного клопотання не встановлена.

Також суд враховує, що метою застосування заходу забезпечення позову є забезпечення можливості виконання рішення про задоволення позову (саме того позову, який заявлений і який забезпечується), натомість забезпечення захисту прав позивача на майбутнє від інших можливих порушень не є метою застосування заходу забезпечення позову в порядку ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, вказаний заявником захід забезпечення позову є невідповідним заявленим позовним вимогам, його застосування не є необхідним і не є недоцільним, а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України визначених і доведених для забезпечення позову.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Відповідно ч. 10, 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 149 153, 258- 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.