справа № 274/3999/25
провадження № 2/0274/1698/25
Рішення

Іменем України

05.12.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивача - Попової Л.І., представника третьої особи - Рижко О.Л., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Семенівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів -

в с т а н о в и в :

10.06.2025 Орган опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою, в якій просить:

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні Ощадного банку України, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття;

- позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи від 18.05.2017 року і до повноліття дитини на підставі виконавчого листа Бердичівського міськрайонного суду у справі №274/2006/17-ц. виданого 12.12.2017;

- стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні Ощадного банку України, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачі не перебували зареєстрованому шлюбі. Певний час після народження дитини проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Після розлучення відповідачів ОСОБА_5 залишився проживати з мамою у будинку бабусі ОСОБА_6 за вказаною адресою. Проте згодом матір дитини також почала жити окремо від дитини та перестала брати участь у його утриманні та вихованні.

На підставі наказу Служби у справах дітей Семенівської сільської ради від 19.02.2025 N9 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взято на облік, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах.

На підставі наказу Служби у справах дітей Семенівської сільської ради від 02.05.2025 N17 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі ОСОБА_6 .

Відповідачі ніяким чином не піклуються про дитину, не зустрічаються з нею, не цікавляться її фізичним та духовним розвитком, не виявляють батьківської турботи, інтересу до її життя та здоров`я, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не створюють умов для отримання дитиною освіти, таким чином створились умови, які шкодять дитині.

Відповідач ОСОБА_1 проживає окремо від дитини. На підставі виконавчого листа, виданого Бердичівським міськрайонним судом 12.12.2017 у справі N274/2006/17-ц сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи від 18.05.2017 року і до повноліття дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, має іншу сім`ю, отримує аліменти, проте витрачає їх на себе, а не на дитину.

Таким чином, змінилися фактичні обставини після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: дитина проживає з бабусею ОСОБА_7 , батьки проживають окремо від дитини, аліменти використовуються матір`ю не на потреби дитини, що порушує право дитини на утримання аліментів.

Вказує, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачами від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.06.2025 відкрито загальне провадження у справі (а.с.33).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 11.09.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с.60).

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 07.10.2025 року на адресу Бердичівського міськрайонного суду скерував заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує ( а.с. 66).

Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачем ОСОБА_1 позовних вимог суперечить закону, суд відмовляє йому у прийнятті визнання ним позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилися. 10.10.2025 на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності ( а.с.70).

Представником третьої особи - Служби у справах дітей Семенівської сільської ради Рижко О.Л. в судовому засіданні підтримано позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що до служби у справах дітей звернулася бабуся хлопчика, яка повідомила, що з нею проживає малолітня дитина - ОСОБА_5 , 2012 р.н., вона не знає де знаходиться відповідачка ОСОБА_2 . Бабуся хлопчика пояснила, що її донька зійшлася з новим чоловіком, у неї народилася друга дитина і вона перестала займатися вихованням хлопчика. Тато хлопчика приїздить до дитини, аліменти сплачує, але картка на отримання аліментів знаходиться у відповідачки, аліменти вона отримує і витрачає на власні потреби. В 2024 році вони спілкувалися із відповідачем ОСОБА_1 , він пояснив, що у нього важке матеріальне становище і він вихованням сина займатися не має можливості, однак аліменти сплачує. Чоловік відповідачки ОСОБА_2 також на неї скаржився, говорив, що має намір позбавити її батьківських прав відносно другої дитини, це було в 2024 році. Відповідач ОСОБА_1 , не заперечує щоб його син проживав з бабусею. В травні 2025 року представники служби у справах дітей спілкувалися з відповідачем, він був стані алкогольного сп"яніння, пояснив, що в нього проблеми і їх потрібно вирішити. Відповідач ОСОБА_1 не працевлаштований, власної сім"ї не має. Під час підготовки справи до суду ОСОБА_2 не могли знайти, вона переховувалася, але потім надала згоду на позбавлення її батьківських прав ( в матеріалах справи така згода відсутня). Відповідачка ОСОБА_2 до сина ставиться байдуже, під наглядом служби у справах дітей в жовтні 2025 року відвідала хлопчика в школі, і з тих пір зникла. Відповідач ОСОБА_1 періодично приїздить до сина, цікавиться ним.

Свідок ОСОБА_6 ( мати відповідачки) суду пояснила, що її онук ОСОБА_4 на протязі 9 років проживає разом із нею. Спочатку відповідачка прожила разом із ними, але коли ОСОБА_4 було 5 років вона знайшла собі нового чоловіка і пішла жити до нього, а сина залишила. До дитини спочатку відповідачка приїздила, однак нічого не купувала, спілкувалася з сином, аліменти, які отримувала на дитину віддавала, а два роки тому вона забрала картку на яку приходили аліменти і витрачає ці кошти на свої потреби. Відповідачка до сина не телефонує, матеріально не допомагає, не цікавиться його навчанням та здоров"ям, вони не знають де вона проживає. Відповідач ОСОБА_1 сином цікавиться, приїздить до нього періодично, забирає з собою до міста, там вони разом проводять час, дає йому кошти на особисті витрати ( 200,00-500,00 грн), інколи привозить солодощі. Дитину він навідує з тих пір як розійшовся з відповідачкою, тобто з того часу коли ОСОБА_4 було 4 роки. ОСОБА_4 чекає на його приїзд, залюбки з ним спілкується. Їй відомо, що відповідач вживає спиртні напої, однак до дитини ніколи п"яним не приїздить.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 проживає з бабусею з 4 років, відповідачка ОСОБА_2 проживає в м. Бердичеві, дитину утримує бабуся, а не батьки. Два роки тому відповідачка забрала картку на яку приходили аліменти на дитину та витрачає дані кошти на особисті потреби, на сина їх не витрачає. ОСОБА_2 на протязі двох останніх років не цікавиться дитиною, матеріально не допомагає. Про батька хлопчика їй відомо, що він приїздить до сина і цікавиться його життям.

Свідок ОСОБА_9 ( староста) суду пояснила, що дитина проживає разом із бабусею, його мати участі в його житті не приймає, дитиною повністю опікується бабуся. Відповідач ОСОБА_1 забрати до себе сина не має можливості, він інколи зловживає спиртним, однак він до сина приїздить, привозить смаколики, забирає його з собою до міста. Аліменти на утримання сина відповідач сплачує, карка на яку приходили виплати була у користуванні бабусі, однак два роки тому її забрала відповідачка і кошти дитині не віддає, а витрачає їх на себе. ОСОБА_4 з 4 річного віку проживає разом із бабусею. Відповідач їй повідомляв, що через тяжке матеріальне становище немає можливості забрати сина до себе, тому від нього відмовляється.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.02.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано за адресою реєстрації матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 (а.с.9,11).

На підставі виконавчого листа, виданого Бердичівським міськрайонним судом 12.12.2017 у справі N274/2006/17-ц ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи від 18.05.2017 року і до повноліття дитини (а.с.21).

Як вбачається з довідки Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦМРУЮ (м.Київ) від 12.02.2025 №14/73877 станом на 01.01.2025 борг по аліментам ОСОБА_1 сплачений в повному обсязі (а.с.22).

Згідно заяви ОСОБА_1 , адресованої Службі у справах дітей від 06.02.2024, відповідач вказує, що в зв`язку з важким матеріальним становищем, відсутністю роботи та власного житла, не має змоги повноцінно займатися вихованням неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому не заперечує, щоб його син проживав з бабусею ОСОБА_6 (а.с.20).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 02.05.2025, адресованої Службі у справах дітей від 06.02.2024, відповідачка вказує, що не має змоги і не буде займатися вихованням, підтримувати фінансово та проживати разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

На підставі наказу Служби у справах дітей Семенівської сільської ради від 19.02.2025 N9 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взято на облік, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах ( а.с. 15).

На підставі наказу Служби у справах дітей Семенівської сільської ради від 02.05.2025 N17 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно Акту обстеження умов проживання №6 від 06.02.2025 вихованням дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 займається бабуся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі своїм цивільним чоловіком - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Мама - ОСОБА_2 самоусунулась від виховання сина. ОСОБА_12 не має змоги проживати з хлопчиком. Сплачує аліменти (а.с.18).

Згідно Акту обстеження умов проживання від 02.05.2025 мати ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 не проживає, стосунки не підтримує, не піклується і фінансово не допомагає. У родині постійні конфлікти. ОСОБА_2 попереджена про відповідальність за невиконання своїх батьківських обов`зків (а.с.17).

До матеріалів позову долучено характеристику на ОСОБА_3 , 2012 р.н., учня 6 класу Хажинського ліцею, з якої вбачається, що мати ОСОБА_2 участі у вихованні сина не бере, не має зв`язку зі школою та класним керівником, не відвідує батьківські збори. Вихованням ОСОБА_4 займаються дід ОСОБА_13 та баба ОСОБА_14 , які відповідально ставляться до навчання та виховання ОСОБА_4 (а.с.23).

На підставі рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради від 20.05.2025 №77 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наданого висновку, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 самоусуваються від виконання своїх батьківських обов`язків, чим порушують права дитини та діюче законодавство, доцільним є позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.24-27).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, орган опіки та піклування стверджував про ухилення матері та батька хлопчика від виконання ними батьківських обов`язків.

Ухилення батьків від виконання їх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Ньяоре проти Франції», заява № 39948/16, від 18 грудня 2008 року).

Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (рішення у справі « Скоццарі та Дж`юнта проти Італії», заяви № 39221/98, 41963/98, від 13 липня 2000 року).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування(якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності представника служби у справах дітей Семенівської сільської ради повідомив суду, що з батьком в нього добрі відносини, коли батько приїздить до нього він йому привозить солодощі, дає кошти на власні потреби, проводить з ним разом час, цікавиться чим він займається, батько до нього приїздить часто. Мати до нього не приїздить, не цікавиться його життям, коштів йому не надає. Він хоче жити з бабусею та дідусем, там йому добре. Батько інколи забирає його в місто, вони ходять в парк ( влітку).

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 на протязі останніх років свідомо не піклується про свого малолітнього сина, не створила для нього належні умови для життя та розвитку, не забезпечує належним доглядом та харчуванням. Дитина знаходиться на повному утриманні бабусі. Мати ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, має іншу сім`ю, отримує аліменти від батька хлопчика, проте витрачає їх на особисті потреби, а не на дитину.

Така поведінка відповідачки ОСОБА_2 , її ставлення до дитини, яка, враховуючи її вік, не здатна про себе піклуватись самостійно, свідчить про свідоме самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов"язків.

Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, ставлячи інтереси хлопчика вище інтересів матері. Суд вважає, що так хлопчику буде безпечніше, ним будуть опікувати люди, яким він не буде байдужий, він буде проживати та зростати в належних для життя та розвитку умовах.

Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 , то суд не вбачає жодних підстав для задоволення даної частини позовних вимог, оскільки зі слів свідків, дитини, судом встановлено, що батько, в міру своєї можливості, опікується дитиною, цікавиться ним, приділяє йому увагу, в дитини добрі відносини з батьком. Неможливість спільного проживання відповідача ОСОБА_1 із його сином не є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина, яким він опікується постійно, на відміну від матері дитини.

Суд вважає, що стороною позивача безпідставно заявлено позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 щодо позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно роз`яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача або з власної ініціативи, вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу.

Суд стягує із відповідачки ОСОБА_2 аліменти на особовий рахунок дитини у розмірі, заявленому у позові, тобто 2000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи від 18.05.2017 року і до повноліття дитини на підставі виконавчого листа Бердичівського міськрайонного суду у справі №274/2006/17-ц. виданого 12.12.2017 та повторного стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні Ощадного банку України, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні вищевикладених норм законодавства може бути підставою для зміни розміру аліментів в бік їх зменшення.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Суд відмовляє в задоволенні даних позовних вимог виходячи з того, що підстав для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання його сина ОСОБА_4 , 2012 р.н. та їх повторного стягнення стороною позивача не надано, як і не обґрунтовані дані позовні вимоги як в позовній заяві, так і під час розгляду справи в суді.

Суд вважає за необхідне роз"яснити стороні позивача те, що враховуючи, що відповідачку ОСОБА_2 суд вирішив позбавити батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , 2012 р.н., то припинення отримання аліментів нею (як стягувачем) відбувається автоматично після набрання законної сили рішенням суду, аліменти які сплачуються відповідачем ОСОБА_1 на утримання сина на користь відповідачки ОСОБА_2 можуть сплачуватися останнім на особовий рахунок дитини, тощо.

В судовому засіданні судом встановлено зі слів свідків, що відповідачка ОСОБА_2 отримує аліменти на утримання сина, які витрачає на власні потреби на протязі двох останніх років, тому суд звертає увагу сторони позивача на норму ст. 186 СК України, відповідно до якої контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

На підставі пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 1211,20 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 133,141, 211, 258,263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Семенівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовільнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) громадянку України, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №10, складений 10.09.2012 виконкомом Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні Ощадного банку України, починаючи з 10.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2025 року

Суддя: Т.М. Вдовиченко