Провадження № 2/537/61/2025
Справа № 524/2134/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді - Мурашової Н.В.,

за участі секретаря - Дьяченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженого відповідальністю «Бізнес позика» про захист прав споживачів, визнання недійсною частини кредитного договору, застосування наслідків недійсності правочину,

у с т а н о в и в:

Короткий зміст первісного позову ТОВ «Бізнес Позика».

28.02.2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання кредиту №453973-КС-004 від 01.03.2023 року в розмірі 112907,96 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 26575,23 грн., прострочені проценти - 84682,73 грн., прострочена комісія - 1650,00 грн., а також судові витрати на судовий збір 2422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.03.2023 року ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання кредиту № 453973-КС-004 (далі - Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), направленим на вказаний ним номер його мобільного телефону НОМЕР_1 , у порядку, визначеному ст.ст.3, 6, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

За умовами Договору ТОВ «Бізнес позика» надав Позичальнику ОСОБА_1. грошові кошти у розмірі 22000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. А Позичальник ОСОБА_1. зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 1,15138637% за кожен день користування Кредитом, що нараховуються протягом строку кредитування на залишок заборгованості за кредитом, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та Дня повернення Кредиту, згідно Графіку платежів.

ТОВ «Бізнес позика» виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надало Позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у кредит в розмірі 22000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , яку останній вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті для отримання кредиту, що підтверджується довідкою про рух коштів (або платіжним дорученням).

17.06.2023 року ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №1 до Договору про надання кредиту №453973-КС-004 від 01.03.2023 року, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами Додаткової угоди №1 ТОВ «Бізнес позика» надало Позичальнику ОСОБА_1 додатково кредит в розмірі 11000 грн., за умови повернення отриманих кредитних коштів з комісією в розмірі 1650 грн. та відсотками за користування кредитом у мрозмірі, зазначеному в основному договорі, у строк до 02.12.2023 року, а саме за графіком ануїтентними платежами кожні два тижні, перший 01.07.2023 року та наступні - в розмірі 5420 грн., останній 02.12.2023 року - в розмірі 5416,36 грн.

Проте ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі свої зобов`язання за Кредитним договором №453973-КС-004 з Додатковою угодою до нього №1. Лише частково сплатив кошти в розмірі 34774,69 грн., що враховано позивачем при проведенні розрахунку заборгованості відповідача. Такими конклюдентними діями ОСОБА_1 підтверджується визнання ним укладення договору, отримання у кредит грошових коштів, й правомірність вимог позивача за Договором кредиту.

Отже станом на 12.02.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором кредиту №453973-КС-004 від 01.03.2023 року з Додатковою угодою до нього №1 становить 112907,96 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 26575,23 грн., по процентам - 84682,73 грн., за комісією - 1650,00 грн.

Тому ТОВ «Бізнес Позика» звернувся з позовом до ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав, просив на підставі ст. 1054, 639, 652, 525, 526, 530, 1049, 612, 625 ЦК України позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість за Договором кредиту, а також судові витрати.

Короткий зміст відзиву на первісний позов ОСОБА_1 (т.1 а.с.165-170).

04.06.2024 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , поданий Ходіною Н.В. через систему «Електронний суд», в якому просили частково задовольнити первісний позов, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором кредиту в розмірі 60086,36 грн.

В обґрунтування відзиву на первісний позов зазначено, що 01.03.2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Бізнес позика» Договір про надання кредиту № 453973-КС-004, за умовами якого Позичальник отримав кредит в розмірі 22000 грн., строком на 24 тижні - до 16.08.2024 року строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, та зі сплатою процентів за користування кредитом - 1,15138637% в день (фіксована ставка), зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3300,00 грн. За п.3.2.3 Договору кредиту Позичальник має повернути та оплатити згідно з графіком платежів всього 57240 грн., з яких: основну суму кредиту - 22000 грн., проценти за користування кредитом - 31940 грн., комісію за надання кредиту - 3300 грн.

Також 17.06.2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Бізнес Позика» Додаткову угоду №1 до Договору про надання кредиту №453973-КС-004 від 01.03.2023 року, за умовами якої Позичальник отримав ще кредит в розмірі 11000 грн., зі сплатою комісії 1650,00 грн. За п.5.7 Додаткової угоди №1 до Договору кредиту, Позичальник має повернути та оплатити у строк до 02.12.2023 року, згідно з графіком платежів всього 65036,36 грн., з яких: основну суму кредиту - 26575,23 грн., проценти за користування кредитом - 36811,13 грн., комісію за надання кредиту - 1650 грн.

Відповідно до ст.11, ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції після 10.06.2017 року), комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умови договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності цим законом щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць - є нікчемною.

Проте в Договорі кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням, поверненням кредиту, що надається відповідачу, за які кредитодавцем встановлюється комісія за обслуговування кредиту.

Тому в силу ст.11, ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції після 10.06.2017 року) є нікчемними такі умови Договору кредиту про встановлення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 3300 грн., з умовами Додаткової угоди про встановлення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1650 грн.

На погашення Договору кредиту відповідачем ОСОБА_1 сплачено 34774,69 грн., що визнається позивачем ТОВ «Бізнес позика», з яких 6424,77 грн. були зараховані на погашення тіла кредиту, 25049,92 грн. - зараховані на погашення відсотків за користування кредитом, 3300 грн. - на погашення комісії.

Отже, враховуючи, що умови Договору кредиту з Додатковою угодою про встановлення комісії за користування кредитом є нікчемними в силу ст.11, ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції після 10.06.2017 року), тому сплачені ОСОБА_1 кошти на погашення комісії за Договором кредиту в розмірі 3300 грн. - мають бути зараховані на погашення тіла кредиту, а заборгованість з комісії за Додатковою угодою в розмірі 1650 грн. - не підлягає стягненню.

Враховуючи, що за укладеним Договором кредиту з Додатковою угодою установлена фіксована сума для погашення боргу - 65036,36 грн., й умови щодо стягнення комісії в розмірі 3300 грн. та 1650 грн. - є нікчемними, тому ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Бізнес позика» за укладеним між ними Договором кредиту з Додатковою угодою в розмірі 60086,36 грн. (фіксована сума боргу за кредитом 65036,36 грн. - нікчемні умови Договору з Додатковою угодою щодо комісії (3300 грн. + 1650 грн.) = 60086,36 грн.).

За таких обставин ОСОБА_1 просив стягнути з нього на користь ТОВ «Бізнес Позика» за погашення заборгованості за укладеними між ними Договору кредиту з Додатковою угодою в розмірі 60086,36 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Короткий зміст зустрічного позову ОСОБА_1 (т.1 а.с.204-209).

04.06.2024 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 , поданий Ходіною Н.В. через систему «Електронний суд», до ТОВ «Бізнес позика» про захист прав споживачів, в якому просили: 1) визнати недійсними положення Договору про надання кредиту №453979-КС-004 від 01.03.2023 року та Додаткової угоди №1 від 17.06.2023 року щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у загальному розмірі 4950,00 грн., 2) зобов`язати ТОВ «Бізнес позика» здійснити перерахунок платежів, що здійснив ОСОБА_1 за Договором про надання кредиту №453979-КС-004 від 01.03.2023 року на погашення комісії у розмірі 3300 грн. в рахунок погашення основного боргу по тілу кредиту за цим же договором.

В обґрунтування зустрічного позову наведені підстави, аналогічні як у відзиву на первісний позов.

Короткий зміст відповіді на відзив на первісний позов ТОВ «Бізнес позика».

11.06.2024 року ТОВ «Бізнес позика» подав відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 на первісний позов.

В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_1 у відзиві на первісний позов не заперечує такі факти: 1) укладення Договору про надання кредиту №453979-КС-004 від 01.03.2023 року та Додаткової угоди №1 від 17.06.2023 року до нього, 2) отримання коштів у кредит за Договором кредиту та Додаткової угоди №1 до нього, 3) здійснення ним платежів на погашення заборгованості за Договором кредиту, 4) наявність заборгованості за Договором кредиту. Отже, відповідно до вимог ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами не підлягають доказуванню.

ТОВ «Бізнес позика» виконало свої зобов`язання за спірним Договором кредиту та Додаткової угоди №1 до цього ж договору, надало Позичальнику ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в розмірі відповідно 22000 грн. та 11000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , яку він зазначив при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті для отримання кредиту. Перерахування коштів підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 та довідкою з АТ КБ «ПриватБанк», довідками технологічного оператора платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», які безпосередньо за договором з ТОВ «Бізнес Позика» приймає платежі та перераховує грошові кошти, оскільки ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, тому не відкриває позичальникам банківські рахунки, не випускає на їх ім`я банківські картки, для перерахування коштів позичальникам користується послугами посередників.

ОСОБА_1 частково виконував свої зобов`язання за спірним Договором кредиту та Додаткової угоди №1 до нього, а саме оплатив на погашення боргу 34774,69 грн., що теж підтверджено довідками технологічного оператора платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн» та довідками АТ «ТаскомБанк». Таким чином ОСОБА_1 вчинив конклюдентні дії, якими визнав укладення Договору кредиту з Додатковою угодою №1 та отримання за ними кредитних коштів.

ТОВ «Бізнес Позика» подали розрахунок заборгованості за Договором кредиту з Додатковою угодою №1, виконаний за умовами цього договору, з врахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів. ОСОБА_1 заперечив суму заборгованості, розраховану ТОВ «Бізнес позика», яку в первісному позові просили стягнути з нього на погашення заборгованості за спірним Договором кредиту з Додатковою угодою №1. Проте ОСОБА_1 не навів свого контррозрахунку заборгованості з цим Договором кредиту з Додатковою угодою №1, що суперечить правовій позиції Верховного Суду у постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15 про те, що доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного контррозрахунку.

Відповідно вимог ст. 1046, ст.1048, ст.1054, ст.1056-1 ЦК України, умов договору, процента ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Договором кредиту встановлюється орієнтовний графік платежів. Тобто якщо позичальник сплачує заборгованість за Договором кредиту без порушень, згідно встановленого графіку платежів, йому дійсно потрібно було сплатити суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у цьому договору. Проте ОСОБА_1 допустив порушення графіку платежів, що призвело до збільшення вартості кредиту, оскільки процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.

Чинним законодавством суд не наділяється правом зменшення суми процентів за користування кредитом, які Позичальник зобов`язаний сплачувати за умовами Договору кредиту та норм ЦК України.

За умовами спірного Договору кредиту з Додатковою угодою №1 установлено обов`язок Позичальника сплатити комісію за надання кредиту відповідно 3300 грн. та 1650 грн., що відповідає принципу свободи договору, ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», Правилам розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою НБУ №16 від 11.02.2021 року, а також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

У відзиві на первісний позов ОСОБА_1 зазначені правові позиції Верховного Суду, які висловлені щодо інших правовідносин, а тому не підлягають застосуванню у цій справі.

Короткий зміст заперечень на відповідь на відзив на первісний позов, поданий Ходіною Н.В. від ОСОБА_1

18.06.2024 року до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_1 на відповідь на відзив, подані Ходіною Н.В. через систему «Електронний суд», де зазначено, що первісний позивач ТОВ «Бізнес позика» подав нові докази разом з відповіддю на відзив з порушенням строків, визначених у ст. 83, ст.84 ЦПК України, тому просили суд не приймати такі докази. Повторно вказано, що є нікчемними (недійсними) умови Договору кредиту з Додатковою угодою №1 щодо стягнення комісії за надання кредиту, відповідно 3300 грн. та 1650 грн., оскільки вони не відповідають ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування», що висловив Верховний Суд України в правових позиціях у постанові від 06.09.2017 року у справі №6-2071цс16, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №363/1834/17, Верховний Суд у постанові від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15, у постанові від 12.04.2022 року у справі №640/14229/15, у постанові від 21.04.2021 року у справі №677/1535/15, у постанові від 15.12.2021 року у справі №209/798/16, у постанові від 21.07.2021 року у справі№751/4015/15, у постанові від 08.02.2023 року у справі №359/12165/14-ц, у постанові від 18.05.2022 року у справі №613/1436/17.

Короткий зміст відзиву ТОВ «Бізнес позика» на зустрічний позов ОСОБА_1

15.10.2024 року ТОВ «Бізнес позика» подали відзив на зустрічний позов ОСОБА_1 , й просили відмовити в його задоволенні. (т.2 а.с.92-98).

В обґрунтування відзиву на зустрічний позов зазначили, що за умовами Договору кредиту з Додатковою угодою №1 установлено обов`язок Позичальника сплатити комісію за надання кредиту відповідно 3300 грн. та 1650 грн., що відповідає принципу свободи договору, ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», Правилам розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою НБУ №16 від 11.02.2021 року, а також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, у постанові від 05.04.2023 року по справі № 910/4518/16, правовим позиціям Верховного Суду у постанові від 10.09.2019 року у справі №916/2403/18, у постанові від 09.11.2018 у справі N911/3685/17, у постанові від 22.06.2020 року в справі №177/1942/16-ц, у постанові від 10.03.2021 року. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 у зустрічному позові є безпідставними.

Рух справи.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.03.2024 року справу за позовом ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту направлено за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука, відповідно до ст.27 ЦПК України, оскільки відповідач має зареєстроване місце проживання на території Крюківського району м. Кременчука. (а.с.124).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. За клопотання позивача витребували докази. (а.с. 130-131).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.09.2024 року прийняли зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес позика» про захист прав споживачів до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з договором кредиту (т.2 а.с.84-85).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.05.2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. (т.2 а.с.148).

Позиція учасників справи.

Представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Бізнес позика» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, первісний позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, а також просив відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .

Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та Ходіна Н.В. не з`явилися в судове засідання, хоча були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи. Ходіна Н.В. подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, задовольнити повністю зустрічний позов ОСОБА_1 , частково задовольнити первісний позов ТОВ «Бізнес Позика».

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини, установлені судом. Мотиви ухваленого рішення.

Так, згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання кредиту №453973-КС-004 від 01.03.2023 року станом на 12.02.2024 року в розмірі 112907,96 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 26575,23 грн., прострочені проценти - 84682,73 грн., прострочена комісія - 1650,00 грн., а також судові витрати на судовий збір 2422,40 грн.

Отже ціна позову ТОВ «Бізнес позика» - 112907,96 грн., що дорівнює 37,28 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01.01.2024 року ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

У ч.4 ст. 19 ЦПК України установлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.19 ЦПК України, умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

У ч.6 ст.19 ЦПК України (в редакції зі змінами внесеними згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020; в редакції Закону № 3831-IX від 19.06.2024) установлено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На момент подання первісного позову ТОВ «Бізнес позика» 28.02.2024 року ч.6 ст.19 ЦПК України визначала, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: Пункт 1 частини шостої статті 19 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-р(II)/2023 від 22.11.2023. Пункт 1 частини шостої статті 19 утрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; Пункт 5 частини шостої статті 19 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-р(II)/2023 від 22.11.2023. Пункт 5 частини шостої статті 19 утрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.9 ст.19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У ст. 274 ЦПК України наведено справи, що розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, за ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За ч.3 ст.274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. За клопотання позивача витребували докази. (а.с. 130-131).

У ст. 193 ЦПК України установлено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (ч.1). Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. (ч.2). Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. (ч.3). У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. (ч.4).

Відповідно до ч.5 ст.274 ЦПК України (в редакції Закону № 3831-IX від 19.06.2024 року), суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача належним чином подано зустрічний позов або позов третьої особи із самостійними вимогами, або за первинним позовом відбулося збільшення розміру позовних вимог або зміна предмета позову, і відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

04.06.2024 року на момент подання Ходіною Н.В. до суду зустрічного позову ОСОБА_1 ч.5 ст.274 ЦПК України діяла в іншій редакції: «Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.».

04.06.2024 року Ходіна Н.В. подала через «Електронний суд» підписаний нею зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес позика» про захист прав споживачів, в якому просила: 1) визнати недійсними положення Договору про надання кредиту №453979-КС-004 від 01.03.2023 року та Додаткової угоди №1 від 17.06.2023 року щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 4950,00 грн., 2) зобов`язати ТОВ «Бізнес Позика» здійснити перерахунок платежів, що здійснив ОСОБА_1 за Договором про надання кредиту №453979-КС-004 від 01.03.2023 року на погашення комісії у розмірі 3300 грн. в рахунок погашення основного боргу по тілу кредиту за цим же договором. (т.1 а.с.204-209).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.09.2024 року прийняли зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес позика» про захист прав споживачів до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з договором кредиту (т.2 а.с.84-85).

З огляду на положення ст.19, ст.274 ЦПК України (в редакціях на момент подання до суду первісного позову, на момент розгляду справи), у суду є підстави вважати малозначною справу за первісним позовом, поданим 28.02.2024 року ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання кредиту №453973-КС-004 від 01.03.2023 року станом на 12.02.2024 року в розмірі 112907,96 грн.

Проте в разі подання зустрічного позову справа підлягає розгляду лише в порядку загального позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.193 ЦПК України.

Отже відповідно до положень ч.6 ст.19, ч.4 ст.193 ЦПК України, справу за первісним позовом ТОВ «Бізнес позика» із зустрічним позовом ОСОБА_1 не можливо вважати малозначною, оскільки така справа підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Судом установлено, що зустрічний позов ОСОБА_1 подано Ходіною Н.В. через «Електронний суд», яка називала себе його представником, а на підтвердження повноважень подала лише доручення у справі №524/2134/24, оформлене через систему «Електронний суд».

Разом з тим судом установлено, що в Єдиному Реєстрі Адвокатів України відсутні відомості про Ходіну Н.В. як адвоката. На запит суду Ходіна Н.В. не надала доказів на підтвердження наявності у неї права займатися адвокатською діяльністю.

У ст. 60 ЦПК України наведені особи, які можуть бути представниками.

Так, представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1).

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (ч.2).

Органи або інших осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, представляють у суді їх посадові особи, крім випадків, коли такі органи та особи є стороною чи третьою особою у справі (ч.3).

Отже, Ходіна Н.В., яка не є адвокатом, не мала повноважень подати зустрічний позов від ОСОБА_1 , оскільки справа за первісним позовом ТОВ «Бізнес позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором із зустрічним позовом про захист прав споживача не може бути малозначною відповідно до положень ч.6 ст.19, ч.4 ст.193 ЦПК України.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.257, ст.175, ст.193 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

За таких обставин, на підставі п.2 ч.1 ст.257, ст.193 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес позика» про захист прав споживача, визнання недійсною частини кредитного договору, застосування наслідків недійсності правочину, оскільки такий зустрічний позов поданий від імені ОСОБА_1 особою Ходіною Н.В. , яка не має повноважень на ведення справи у спорі з кредитних відносин про захист прав споживача, що в разі подання зустрічного позову підлягає розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, а тому така справа не є малозначною.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст.19, 60, 175, 177, 193, 257, 260, 274, 352-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженого відповідальністю «Бізнес позика» про захист прав споживача, визнання недійсним частини кредитного договору, застосування наслідків недійсності правочину, - залишити без розгляду.

Направити ухвалу учасникам процесу.

Інформація про сторони:

Позивач за зустрічним позовом/відповідач за первісним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за зустрічним позовом/позивач за первісним позовом: Товариство з обмеженого відповідальністю «Бізнес Позика», , місце знаходження: м. Київ, б. Лесі Українки, буд.26, оф.411.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 01.12.2025 року.

Суддя Мурашова Н.В.