Справа №949/1814/25
У Х В А Л А

24 листопада 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

за участю:

представника позивача - адвоката Юська І.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Богельського І.В.,

представника третьої особи Головачук Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Дубровиця матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дубровицького районного суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

В судовому засіданні 24 листопада 2025 року представника позивача - адвокат Юсько І.М. підтримав подане ним 24 листопада 2025 року клопотання про витребування від третьої особи - Служби у справах дітей Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області висновку щодо доцільності встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини ОСОБА_3 його батьком ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 заперечувала щодо задоволення клопотання про витребування доказів.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Богельський І.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки представником позивача не наведено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Представник третьої особи Головачук Л.Г. відносно заявленого клопотання представника позивача адвоката Юська І.М., покладалася на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Згідно вимог частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною 1 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України).

Як передбачено частиною 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини 1 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3 статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно частини 2 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до вимог частини 4 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Частиною 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Оглянувши клопотання представника позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку, що таке клопотання не відповідає вимогам частини 2 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки у ньому не наведено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Крім того, подання службою у справах дітей висновку щодо доцільності встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, не передбачено нормами Сімейного кодексу України.

Згідно частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 83, 84 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Юська Івана Михайловича про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 28 листопада 2025 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.