Справа № 349/520/25
Провадження № 22-ц/4808/1593/25
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 05 вересня 2025 року, ухвалене в складі судді Могили Р.Г. в м. Рогатині, повний текст якого складено 09 вересня 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 31 серпня 2021 року між АТ «Банк Форвард» та відповідачем укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання Анкети-заяви №300001901 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого позичальнику було відкрито поточний рахунок та надано кредит в сумі 52560,00 грн. на строк 1462 дні.

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до якого АТ «Банк Форвард» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за Договором №300001901 від 31 серпня 2021 року.

Згідно Реєстру боржників від 25 липня 2024 року до Договору про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 71749,92 грн., з яких: 43833,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3,98 грн. - заборгованість за відсотками та 27912,82 грн. - заборгованість за комісією.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним договором на загальну суму 71749,92 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Рогатинського районного суду від 05 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про банківське обслуговування фізичних осіб №300001901 від 31 серпня 2021 року в розмірі 43837,10 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43833,12 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 3,98 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення комісії відмовлено. На підставі ч. 1 ст. 267 ЦПК України після набрання рішенням законної сили вирішено розстрочити його виконання на 12 місяців рівними платежами від стягнутої суми по 3653,09 грн. до 01 числа щомісяця, наступного за звітним. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати в розмірі 1480,09 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного встановлення обставин справи.

Щодо відступлення прав вимоги зазначає, що до матеріалів справи позивач надав копію Договору про відступлення прав вимоги від 25.07.2024, відповідно до якої АТ «Банк Форвард» передає за плату, передбачену в п. 4 Договору, права вимоги банку до його позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. Відповідно до п. 2 даного Договору передбачено, що за цим Договором новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора. Умовами Договору було передбачено сплату новим кредитором банку грошових коштів в сумі 69349284,90 грн. за відступлення прав вимоги. А також вказано, що загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом аукціону, переможцем яких став новий кредитор, та яка підлягає сплаті новим кредитором, складає 70122419,74 грн.

Однак, до матеріалів позовної заяви позивачем долучено тільки копію платіжної інструкції на суму 70122419,74 грн. Докази виконання фінансового зобов`язання на суму 69349284,90 грн. не надані. А судом першої інстанції вказана обставина не з`ясована.

Також вказує, що зазначений договір відступлення права вимоги має ознаки договору факторингу. А фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Тобто, позивач має мати ліцензію на діяльність фінансової компанії. Що також не з`ясовано судом.

Крім того, відповідно до п. 3 цього Договору передбачено, що новий кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 5-ти календарних днів з дня набрання чинності цим Договором. однак, цей пункт не виконаний позивачем, а судом першої інстанції це не з`ясовано.

Просить також розглянути заперечення на ухвалу щодо відмови в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Зазначає, що його клопотання було подане з підстав п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. Так, позов підписано ОСОБА_2 , повноваження якої підтверджуються довіреністю. Однак, до справи не додано доказів, що вказана особа є працівником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» чи адвокатом, як це передбачено ч. 3 ст. 58, ч.ч. 1, 4 ст. 62 ЦПК України.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 27.05.2025 відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Апелянт заперечує щодо такої ухвали. Посилається на рішення Конституційного Суду України, практику Верховного Суду щодо представництва і самопредставництва юридичної особи.

Просить суд розглянути заперечення на ухвалу Рогатинського районного суду від 27.05.2025 про відмову у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду; скасувати рішення Рогатинського районного суду від 05.09.2025 і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову; вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме понесені відповідачем судові витрати покласти на позивача.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає аргументи апеляційної скарги безпідставними, спрямованими на уникнення відповідальності за кредитним договором.

Зазначає, що наявність у договорі відступлення права вимоги ознак факторингу не впливає на правовідносини між новим кредитором і боржником, оскільки відповідно до ст.ст. 512-516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні не потребує згоди боржника і не змінює змісту самого зобов`язання. Для боржника юридичне значення має лише фат переходу права вимоги до іншої особи, незалежно від того, чи набуття цього права здійснено в межах договору цесії, чи факторингу. Отже, навіть визнаючи, що спірний договір за своїм змістом може бути договором факторингу, ця обставина жодним чином не змінює обов`язку боржника виконати грошове зобов`язання новому кредитору в обсязі та на умовах, визначених первісним договором.

Крім того, Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №2437 від 08.06.2017 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме: надання послуг з факторингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Щодо заперечень апелянта на ухвалу Рогатинського районного суду від 27.05.2025, зазначає, що ухвалою суду від 22.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду і встановлено, що справа є малозначною. Позовна заява підписана Сапотюк Соломією-Христиною Юріївною, яка діє на підставі довіреності від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Ч. 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у цивільному процесуальному законі передбачені випадки, коли представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Посилається на практику Верховного Суду в постанові від 10 січня 2024 року у справі №759/3868/23.

Позивачем по справі є юридична особа ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», зареєстрована у встановленому законом порядку, та в силу вимог ст. 80 ЦК України, ч. 1 ст. 47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю. Відтак, відсутні підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Вважає, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не підлягають до задоволення, є безпідставними та суперечать факту укладення договору та погодження відповідача з умовами кредитного договору. Відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання ні перед первісним, ні перед новим кредитором.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 05.09.2025 без змін. Просить долучити до матеріалів справи копії довіреності представника, Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №2437 від 08.06.2017.

Апелянт ОСОБА_1 подав заперечення на долучення документів, мотивоване тим, що згідно ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31 серпня 2021 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання Анкети-заяви №300001901 про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит, а він зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом (далі - Договір) (а.с. 4-10).

Відповідно до розділу 2 Договору підписанням власноруч Анкети-заяви Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард» позичальник надав згоду та підтвердив всі умови Договору.

Згідно п. 2.1.1 Договору ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні.

Згідно п. 2.1.2 Договору позичальник підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «Банк Форвард» на укладення цього договору про банківське обслуговування фізичних осіб (надалі - ДБО), яка розміщена на Сайті АТ«Банк Форвард» https://www.forward-bank.com, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.6 Договору ОСОБА_1 надав зразок свого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний підпис), який є обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому.

За змістом п.п. 3.1.2, 3.1.3 Договору банк надає позичальнику кредит в сумі 52560,00 грн. шляхом зарахування на рахунок та її подальшого безготівкового переказу, строк кредиту - 1462 дні, з 31 серпня 2021 року по 31 серпня 2025 року. Відсотки по кредиту - 0,01% річних, щомісячна комісія - 2097,14 грн.

31 серпня 2021 року клієнт АТ «Банк Форвард» ОСОБА_1 отримав платіжну картку КОКО КАРД (для виплат) № НОМЕР_2 , з терміном дії до 31 березня 2026 року, що підтверджується розпискою про отримання картки (а.с. 10 (зворот)).

З розрахунку заборгованості за Договором кредиту №300001901 від 31.08.2021, який сформований АТ «Банк Форвард», встановлено, що ОСОБА_1 з жовтня 2021 року по березень 2022 року сплатив банку частину кредиту на загальну суму 8726,88 грн. тіла кредиту та 2,42 грн. відсотків. Станом на 24.07.2024 заборгованість за тілом кредиту становить 43833,12 грн., за відсотками 3,98 грн. (а.с. 11).

Також з Виписки по особовому рахунку за період з 31.08.2021 по 24.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитом, часткового погашав його (а.с. 12-25).

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард», від імені якого діяв виконуючий обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішень Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №276 від 07 березня 2023 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку», з однієї сторони та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з другої сторони укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором про банківське обслуговування фізичних осіб №300001901 від 31 серпня 2021 року, боржником в якому є ОСОБА_1 (а.с. 28-30).

В абзаці другому п. 4 Договору про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 зазначено, що загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протколом електронного аукціону №GFD001-UA-652 від 03.07.2024, переможцем яких став новий кредитор, та яка підлягає сплаті новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів, складає 70122419,74 грн. без ПДВ.

Платіжною інструкцією №4170 від 23 липня 2024 року підтверджується сплата новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок АТ «Банк Форвард» коштів в сумі 70122419,74 грн. (а.с. 32).

Відповідно до Витягу із реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, підписаного представниками ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АТ «Банк Форвард», ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за Кредитним договором №300001901 від 31 серпня 2021 року, укладеним ОСОБА_1 , на загальну суму 71749,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 43833,12 грн., за відсотками - 3,98 грн., за комісією - 27912,82 грн. (а.с. 31).

14.04.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій повідомило про відступлення права вимоги за Кредитним договором №300001901 від 31.08.2021, виникнення заборгованості за договором в сумі 71749,92 грн. та необхідність сплатити таку протягом 7 днів (а.с. 33-40).

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , наявність заборгованості за тілом кредиту та відсотками. А відповідачем не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Також матеріалами справи підтверджено перехід права вимоги за цим договором від АТ «Банк Форвард» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 43837,10 грн. (43833,12 грн. заборгованості за тілом кредиту та 3,98 грн. - відсотків за користування кредитними коштами). Разом з тим, вимога про стягнення 27912,82 грн. заборгованості по комісії не підлягає до задоволення, оскільки умови договору про встановлення плати за обслуговування Кредитного договору №300001901 від 31 серпня 2021 року є нікчемними.

Також суд зазначив, що враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, який з жовтня 2021 року по березень 2022 року сплачував кредит АТ «Банк Форфард», в подальшому припинив сплату коштів у зв`язку із військовою агресією російської федерації, де власником вказаного банку є фізична особа з російської федерації, суд вважав за необхідне на підставі ч. 1 ст. 267, ч.ч. 4. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочити виконання рішення після набрання ним законної сили на 12 місяців, рівними платежами від стягнутої суми по 3653,09 грн. до 01 числа щомісяця, наступного за звітним.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача стягнено 1480,09 грн. судового збору.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем доведено факт укладення між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 кредитного договору, наявність заборгованості за тілом кредиту в сумі 43833,12 грн. та відсотками в сумі 3,98 грн. І такі підтверджується матеріалами справи, а відповідачем не спростовані.

Також суд вірно взяв до уваги, що в кредитному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому положення п. 3.1.3 Договору та п. 1 розділу 4 Додатку до Договору/Угоди №300001901 від 31 серпня 2021 року «Паспорта споживчого кредиту», укладеного між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно у терміни та у розмірах, визначених згідно з Графіком платежів, є нікчемними. Відповідно, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 27912,82 грн. заборгованості по комісії.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправомірність відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором від АТ «Банк Форвард» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором про банківське обслуговування фізичних осіб №300001901 від 31 серпня 2021 року, боржником в якому є ОСОБА_1 (а.с. 28-30), що підтверджується також Витягом із реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги (а.с. 31).

Апелянт зазначав, що умовами цього Договору було передбачено сплату новим кредитором банку грошових коштів в сумі 69349284,90 грн. за відступлення прав вимоги. А також вказано, що загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом аукціону, переможцем яких став новий кредитор, та яка підлягає сплаті новим кредитором, складає 70122419,74 грн. Однак, до матеріалів позовної заяви позивачем долучено тільки копію платіжної інструкції на суму 70122419,74 грн. Докази виконання фінансового зобов`язання на суму 69349284,90 грн. не надані.

Однак, такі доводи безпідставні.

Як вбачається з вищевказаного Договору про відступлення прав вимоги, сторони погодили, що ціна Договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, на підставі протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-652 від 03.07.2024, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор. А за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №GFD001-UA-652 від 03.07.2024, переможцем яких став новий кредитор, загальна ціна активів, що входять до складу лоту, та яка підлягає сплаті новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів, складає 70122419,74 грн. без ПДВ (п. 4 Договору). І саме така сума була сплачена 23 липня 2024 року новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок АТ «Банк Форвард», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції №4170 від 23 липня 2024 року (а.с. 32).

Доводи апелянта, що зазначений договір відступлення права вимоги має ознаки договору факторингу, а фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ, тобто, позивач має мати ліцензію на діяльність фінансової компанії, не свідчать про неправомірність укладення такого договору. Згідно Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №2437 від 08.06.2017 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме: надання послуг з факторингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

А щодо заперечення апелянта про те, що судом першої інстанції не було з`ясовано цих питань, а вищевказане Розпорядження не може бути долучене до матеріалів справи як доказ на стадії апеляційного перегляду, то слід зазначити, що відомості про наявність ліцензії на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги факторинг, надання коштів та банківських металів у кредит (безстрокова) містяться у відкритому доступі інформації про ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Також правильності висновків суду щодо переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, від АТ «Банк Форвард» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», не спростовують твердження апелянта про неповідомлення його новим кредитором про відступлення права вимоги.

Відповідно до положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. І такі ж положення визначені в Договорі про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024.

Доказів належного виконання свого обов`язку ні первісному, ні новому кредиторові відповідачем не надано.

І ні кредитний, ні договір про відступлення прав вимоги ним не оспорювалися. Такі є чинними, і недійсним не визнавалися.

Щодо заперечень апелянта на ухвалу Рогатинського районного суду від 27.05.2025, якою відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана Сапотюк Соломією-Христиною Юріївною, на підтвердження повноважень якої долучено довіреність, видану Генеральним директором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За приписами частини 2 статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду в постанові від 10 січня 2024 року у справі №759/3868/23 (провадження №61-15040св23).

Згідно із пунктом першим частини шостою статті 19 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання позову) малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказана справа є малозначною в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета.

А тому представництво ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у суді першої інстанції особою на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону.

Відтак, відсутні підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. І суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а фактично зводяться до незгоди з таким.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер спірних правовідносин.

Розподіл судових витрат між сторонами визначено у відповідності зі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції не змінюється та не скасовується, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рогатинського районного суду від 05 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 01 грудня 2025 року.