Справа № 521/9924/25
Провадження № 2/521/5291/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

за участю секретаря судового засідання Должненко В.О.,

за участю представників сторін: представника позивача адвоката Сечка С.В. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Субботіної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача.

У червні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС», Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 78 400,00 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2023 року в м. Одесі по вул. Героїв Крут, 15 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «Renault Espace», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля «BMW 530», д.н.з. НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Espace» була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з полісом № AT 4392912. Вказаний договір страхування був укладений страхувальником ОСОБА_2 із застосуванням пільги (зменшення розміру страхового платежу на 50 відсотків), передбаченої п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як пенсіонером.

Позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання за договором, виплативши власнику пошкодженого автомобіля «BMW 530» страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн. Посилаючись на положення підпункту 38-1.1. статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач вказує, що оскільки страховий випадок настав під час керування транспортним засобом особою (відповідачем), яка не належить до пільгової категорії громадян, відповідач зобов`язаний компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сечко С.В., який брав участь у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Щодо клопотання представника відповідача про призначення судової автотехнічної експертизи заперечував, вважаючи його безпідставним та таким, що спрямоване на затягування розгляду справи.

2. Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Представник відповідача адвокат Субботіна Л.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність вини відповідача у скоєнні ДТП.

Представник відповідача наголосила, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2024 року у справі № 521/5245/24 провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП). При цьому, як зазначила адвокат, закриття провадження з нереабілітуючих підстав не встановлює автоматично вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а у самій постанові суду вина ОСОБА_1 не констатована.

Натомість представник відповідача звернула увагу суду на те, що інший учасник цієї ДТП водій автомобіля «BMW 530» ОСОБА_3 , постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року у справі № 521/156/24 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння). На думку сторони відповідача, саме дії водія ОСОБА_3 , який перебував у стані сп`яніння, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, а отже, підстави для покладення цивільно-правової відповідальності на ОСОБА_1 та, відповідно, для регресних вимог відсутні.

Щодо раніше поданого письмового клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, представник відповідача у судовому засіданні повідомила, що не підтримує дане клопотання та просить його не розглядати, вважаючи наявні у матеріалах справи докази достатніми для ухвалення рішення.

3. Процесуальні дії у справі.

16.06.2025 року позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд».

Ухвалою суду від 19.06.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які були усунуті позивачем 27.06.2025 року.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 22.08.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме матеріалів справ про адміністративні правопорушення № 521/5245/24 та № 521/156/24 з Хаджибейського районного суду м. Одеси.

Ухвалами суду від 08.10.2025 року та 11.11.2025 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення провадження) судом не вчинялися.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 19 листопада 2023 року о 22 годині 25 хвилин в місті Одеса, по вулиці Героїв Крут, 15, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Renault Espace», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та транспортного засобу «BMW 530», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення транспортний засіб «BMW 530» було відкинуто на припаркований автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Espace», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (Позивач) згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 4392912.

Судом встановлено, що зазначений договір страхування (Поліс) був укладений Страхувальником ОСОБА_2 із застосуванням пільги, передбаченої п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), а саме: розмір страхового платежу було зменшено на 50 відсотків у зв`язку з тим, що Страхувальник є пенсіонером (посвідчення серії НОМЕР_4 ), та транспортний засіб має об`єм двигуна до 2500 куб. см.

Відповідач ОСОБА_1 , який керував забезпеченим транспортним засобом у момент ДТП, не є особою, яка має право на пільги, визначені п. 13.2 ст. 13 Закону, що не заперечувалося сторонами.

Позивач визнав подію страховим випадком та на підставі заяви потерпілої особи (власника автомобіля «BMW 530»), Звіту про оцінку майна № 57456 від 13.12.2023 року та Страхового акту № 01041/38/924 від 15.01.2024 року, виплатив страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 387688 від 17.01.2024 року.

5. Оцінка доказів та аргументів сторін.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ключовим питанням у даній справі є встановлення наявності вини відповідача ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, оскільки саме вина є обов`язковою умовою цивільно-правової відповідальності та, відповідно, права страховика на регресну вимогу.

Представник відповідача заперечувала проти позову, посилаючись на відсутність постанови суду, якою б ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, оскільки провадження у справі № 521/5245/24 було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Суд критично оцінює та відхиляє даний аргумент, враховуючи усталену судову практику Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 жовтня 2022 року (справа № 645/6088/18, провадження № 61-8502св21) виклав правовий висновок, згідно з яким закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Суд зазначає, що закриття адміністративної справи з цієї підстави означає лише те, що держава відмовляється від накладення адміністративного стягнення (штрафу) через сплив часу. Це жодним чином не звільняє особу від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду та не позбавляє цивільний суд обов`язку встановити наявність або відсутність вини особи на підставі загальних правил доказування.

Вирішуючи спір, суд керується положеннями статті 1166 ЦК України, яка встановлює презумпцію вини заподіювача шкоди. Тобто, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише якщо вона доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

У вказаній вище постанові Верховного Суду у справі № 645/6088/18 зазначено: "Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди".

У даній справі факт ДТП та механізм її настання (рух заднім ходом автомобіля під керуванням відповідача) підтверджується матеріалами витребуваної адміністративної справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП та поясненнями учасників. Протокол зафіксував порушення відповідачем п. 10.9 ПДР України (рух заднім ходом).

Зі свого боку, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів (наприклад, висновку експертного автотехнічного дослідження), які б спростовували його вину або доводили технічну неможливість уникнення ДТП з його боку. Посилання на закриття адміністративної справи, як зазначено вище, не є доказом відсутності вини.

Крім того суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року (справа № 308/3162/15-ц, провадження № 14-178цс18) вказала, що "протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого".

Суд, дослідивши сукупність доказів (матеріали страхової справи, факт виплати страхового відшкодування, протокол про порушення ПДР, характер пошкоджень), приходить до висновку, що саме дії водія ОСОБА_1 , який здійснював маневр руху заднім ходом, не переконавшись у його безпечності, перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та заподіянням майнової шкоди.

Щодо аргументів Представника відповідача про вину іншого водія ( ОСОБА_3 ):

Суд відхиляє аргументи представника відповідача про те, що причиною ДТП стали виключно дії водія автомобіля «BMW 530» ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння (що підтверджується постановою суду у справі № 521/156/24).

Саме по собі керування транспортним засобом у стані сп`яніння є грубим порушенням ПДР, за що ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності. Проте, в межах цивільного процесу про відшкодування шкоди, суд встановлює причинний зв`язок між протиправною поведінкою та наслідками (шкодою). Матеріали справи свідчать, що аварійна ситуація була створена саме маневром автомобіля «Renault Espace» (виїзд заднім ходом на смугу руху), що стало першопричиною зіткнення. Відповідачем не доведено, що водій «BMW», навіть перебуваючи у тверезому стані, мав би технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем, що раптово виїхав заднім ходом.

Таким чином, враховуючи правові позиції Верховного Суду викладені у справах № 645/6088/18 та № 308/3162/15-ц, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП доведена належними доказами і не спростована відповідачем, а закриття адміністративного провадження за строками давності не звільняє його від обов`язку компенсувати завдані збитки (в даному випадку в порядку регресу на користь страховика).

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд застосовує ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд застосовує ст. 1191 ЦК України, яка передбачає право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Вирішальною для даної справи є норма підпункту 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до цієї норми, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування (зокрема, використання пільгового полісу особою, яка не має пільг), то особа, відповідальна за шкоду, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Оскільки судом встановлено, що: 1) ОСОБА_1 є винуватцем ДТП; 2) він керував автомобілем, застрахованим на пільгових умовах (як пенсіонером); 3) він сам не має відповідної пільги; 4) Позивач виплатив 156 800 грн відшкодування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 50% від цієї суми, що становить 78 400 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про порушення майнових прав та інтересів ПрАТ «СГ «ТАС», яке, виконавши свої зобов`язання перед потерпілим, має законне право на компенсацію частини витрат від винуватця ДТП, який неправомірно скористався пільговими умовами страхування.

7. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 45032 від 05.05.2025 року, яка міститься в матеріалах справи.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що станом на момент ухвалення рішення відповідних заяв про розподіл таких витрат із наданням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, до суду не надходило, тому розподіл цих витрат судом на даній стадії не здійснюється.

Керуючись статтею 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (місцезнаходження: 03117, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 65, ) суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 78 400 (сімдесят вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05 грудня 2025 року.

Суддя О.С. Леонов

05.12.25