Провадження 2/127/6163/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2025 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
позов сформований в системі «Електронний суд», зареєстрований судом 04.09.2025 року і мотивований тим, що 21.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».
Відповідач ініціював встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку.
Відповідачеві надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44, 4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2. 2.1.1.2.4 Умов та правил, клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Банк виконав умови кредитного договору та надав кредитні кошти відповідачеві ОСОБА_1 , який використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 03.09.2025 року заборгованість відповідача перед банком становить 16 938, 53 грн.
Дана сума складається з 10 056, 18 грн. заборгованості кредитом, 6 882,35 грн. заборгованості по процентам.
На підставі ст.ст. 526, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.09.2020 року станом на 03.09.2025 року в загальній сумі 16 938, 53 грн.
Представник АТ «А-Банк» - Шкапенко О.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».
АТ «А-Банк» повідомив, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано 5 (п`ять) карток, що дійсні до червня 2027 року, до червня 2028 року, до березня 2028 року, до грудня 2031 року, до грудня 2031 року.
Відповідач ініціював встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку.
Відповідачеві надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44, 4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Згідно виданої банком довідки, за період з 21.09.2020 року по 03.09.2025 року ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 21.09.2020 року, з ініціативи клієнта, було встановлено 21.09.2020 року кредитний ліміт - 5 000 грн., 21.09.2020 року кредитний ліміт збільшено на 5 000 грн., 23.02.2024 року кредитний ліміт збільшено на 10 100 грн.
Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2. 2.1.1.2.4 Умов та правил, клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Банк виконав умови кредитного договору та надав кредитні кошти відповідачеві ОСОБА_1 , який використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 03.09.2025 року заборгованість відповідача перед банком становить 16 938, 53 грн.
Дана сума складається з 10 056,18 грн. заборгованості кредитом, 6 882,35 грн. заборгованості по відсоткам.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 21.09.2020 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № б/н, отримання відповідачем безготівково кредитних коштів.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Акцент-Банк» за договором № б/н від 21.09.2020 року станом на 03.09.2025 року становить 16 938, 53 грн.
Дана сума складається з 10 056,18 грн. заборгованості кредитом, 6 882,35 грн. заборгованості по відсоткам.
На день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу 16 938,53 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 03.09.2025 року.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 25 листопада 2025 року.

Суддя: