Суддя Попова В. О.
Справа № 644/3036/24
Провадження № 2/644/304/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,

представника позивача Басової О.В.,

представника відповідача Кучінської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Гончаров Р.О. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який уточнив у лютому 2025 року і в остаточній редакції просив суд визнати спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримані ОСОБА_2 доходи за період з 01.03.2022 по 23.04.2024 у вигляді заробітної плати у розмірі 1 890 133,36 грн та пенсії у розмірі 407 524,87 грн, що разом становить 2 297 658,23 грн. Здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 на грошові кошти у сумі 1 148 829,11 грн як 1/2 частину доходів, отриманих ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати та пенсії за період з

01.03.2022 по 23.04.2024, а саме 1/2 від 2 297 658, 23 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 148 829,11 грн як частину доходів, отриманих ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати та пенсії за період з 01.03.2022 по 23.04.2024, а саме 1/2 від 2 297 658, 23 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір та понесені витрати на професійну правничу допомогу. Позивач зазначає, що згоди про добровільний поділ спільного майна подружжя між нею та відповідачем не досягнуто. Дані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з позовом.

Стороною відповідача подано відзив (а.с.а.с. 39-44, 188-193). В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено що з березня 2022 шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинено, спільне господарство не ведеться, частково доходи отримані ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати, пенсії, інших доходів встановлених ч. 2 ст. 61 СК України за період з 01.03.2022 по день звернення до суду з цим позовом були витрачені в інтересах ОСОБА_1 та їх спільних дітей, які з 24.06.2023 року є повнолітніми особами, в т.ч. сплачував навчання дітей. Також свої доходи відповідач витрачав на утримання спільного з позивачкою нерухомого майна та на сплату комунальних послуг квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачці. Крім того, уточнивши позов, позивачка просить стягнути з відповідача грошові кошти, які він отримав, як субсидію за оплату комунальних послуг, що є неприпустимим, оскільки гроші отримувались та сплачувались за цільовим призначенням, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату. Крім того, заробітну плату, пенсію (доходи), встановлені ч.2 ст.61 СК України за вказаний в позові період відповідач частково витрачав на воєнні потреби, тому що, захищав Батьківщину та є учасником бойових дій.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2025 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до про поділ спільного майна .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Кучінської І.С. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Басова О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, мотивувала свої доводи аналогічно викладеному в уточненій позовній заяві.Пояснила, що відповідно до Довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №224 від 02.10.2024 про доходи пенсіонера ОСОБА_2 ним було отримано пенсію за вислугу років за період березень 2022 квітень 2024 у розмірі 407 524,87 грн, відтак на підставі ч.2 ст.61 СК України зазначені грошові кошти є спільним майном подружжя та підлягають поділу в рівних частках. На підставі викладеного, 1/2 частина доходів відповідача у вигляді пенсії є власністю позивачки, а саме - 203 762,43 грн та підлягає стягненню в межах поділу спільного майна подружжя. Також відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників про джерела/суми нарахованого доходу ОСОБА_2 , наданих Державною податковою службою у Харківській області за період березень 2022 року квітень 2024 року, відповідачем було отримано дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 1 890 133,36 грн, відтак на підставі ч. 2 ст. 61 СК України зазначені грошові кошти є спільним майном подружжя та також підлягають поділу в рівних частках. Вказаний дохід Відповідача у вигляді отриманої заробітної плати пораховано наступним чином: сума отриманої заробітної плати сума податку сума військового збору = сума отриманого чистого доходу від заробітної плати. На підставі ч. 2 ст. 61 СК України дохід отриманий відповідачем у вигляді заробітної

плати без урахування податків та військового збору у розмірі 1 890 133,36 грн є спільним

майном подружжя та підлягають поділу в рівних частках. На підставі викладеного, частина доходів відповідача у вигляді заробітної плати є власністю позивачки, а саме від 1 890 133,36 грн становить 945 066,68 грн та підлягає стягненню з Відповідача на користь позивачки в межах поділу спільного майна подружжя. Отже, загальний дохід отриманий відповідачем у вигляді пенсії та заробітної плати за період з 01.03.2022 року по 23.04.2024 року, який відповідно 05.02.2025 ст. 61 СК України є спільним майном подружжя становить: 1 890 133,36 грн (заробітна плата) + 407 524,87 грн (пенсія) = 2 297 658,23 грн. Враховуючи наведене, 1/2 частина доходів відповідача у вигляді заробітної плати та пенсії є власністю позивачки як співвласника спільного майна

подружжя, а саме 1/2 від 2 297 658,23 грн. становить 1 148 829,11 грн та підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в межах поділу спільного майна подружжя.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кучінська І.С. позов не визнала в повному обсязі , обґрунтовуючи свої заперечення аналогічно викладеному у відзиві. Зазначила, що стороною позивача здійснено розрахунок чистого доходу відповідача з відрахуванням сум податків, проте не враховано витрати відповідача на спільних з позивачкою дітей, в т.ч. їх навчання, витрати на утримання спільного з позивачкою нерухомого майна та на сплату комунальних послуг квартири, яка належить на праві власності позивачці. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача грошові кошти, які він отримав, як субсидію за оплату комунальних послуг, проте ці грошові кошти отримувались та сплачувались за цільовим призначенням. Відповідач є учасником бойових дій , тому доходи , встановлені ч.2 ст.61 СК України за вказаний в позові період відповідач частково витрачав на воєнні потреби, а також на своє лікування.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачки ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 01 лютого 1986 у місті Харкові Палац одруження «Дзержинский», актовий запис № 262.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року, яке набрало законної сили 27 травня 2024 року.

Посилаючись на Довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №224 від 02.10.2024 про доходи пенсіонера ОСОБА_2 , (а.с.97), та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників про джерела/суми нарахованого доходу ОСОБА_2 , наданих Державною податковою службою у Харківській області за період березень 2022 року квітень 2024 року, (а.с.81-84) сторона позивача просила здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 на грошові кошти у сумі 1 148 829,11 грн як 1/2 частину доходів, отриманих ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати та пенсії за період з

01.03.2022 по 23.04.2024, та стягнути на користь позивачки зазначену суму.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України, відповідно до ч. 3 та ч. 4 зазначеної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або заводом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За положеннями частини другої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Статтями 355, 368, 369 ЦК України, ст. 60, 65 СК України визначено порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, зокрема, грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

До складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб (постанова Верховного Суду від 12.06.2023 у справі №712/8602/19 (провадження №61-14809сво21).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша та друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц та у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що об`єктом поділу може бути майно, яке є в наявності та може бути виділено в натурі.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Проте, стороною позивача не доведено , що зазначені в позові грошові кошти саме в розмірі 1 148 829,11 грн включають у себе лише дохід відповідача в розумінні ч.2 ст. 61 СК України , який можна було б визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя і ці кошти наявні у відповідача на час припинення ведення спільного господарства.

Так, на відповідній стадії судового розгляду судом досліджено письмові докази, в т.ч. медичні документи щодо стану здоров`я відповідача, (а.с.48-51), платіжні документи на підтвердження здійснення сплати відповідачем комунальних послуг, (а.с.53-79). Також з довідки до уточненого позову вбачається, що в дохід відповідача позивачем враховано субсидія, (а.с.135).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб.

Суд приходить до висновку про те, що стороною позивача не доведено, що зазначені в позові грошові кошти саме в розмірі 1 148 829,11 грн існують в натурі, тобто перебувають в наявності у відповідача, оскільки відповідно до ст. 71 СК майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відтак , суд зазначає, що майно якого не існує в натурі не може бути об`єктом поділу.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивачем не заявлено вимогу про розподіл між колишнім подружжям залишку отриманого відповідачем доходу (в розумінні ч. 2 ст. 61 СК України) на поточному рахунку відповідача виходячи з рівності часток у спільному майні подружжя.

На підставі викладеного позов задоволенню не підлягає .

Керуючись ст. 12, 13, 141, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.11.2025.

Суддя В.О. Попова