ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2381/20
Провадження № 2/362/1813/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Василькові Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальностю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Представник ТДВ «Експрес Страхування» Беляєв Ю.Л. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», в якому просить встановити вину водія автомобіля TOYOTA Camry, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.03.2019 року о 08 год. 10 хв. на вул. Лісова в с. Новосілки, Києво-Святошинського району, Київської області. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» завдану шкоду в порядку суброгації у сумі 220652,12 грн. Стягнути з ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" на користь ТДВ «Експрес Страхування» завдану шкоду за полісом АМ/ 6789540 у сумі 98000,00 грн., а також завдану шкоду за полісом договору добровільного страхування у сумі, що буде встановлена на підставі доказів по справі. Стягнути з ОСОБА_1 та ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" на користь ТДВ «Експрес Страхування» судові витрати, в тому числі судовий збір у розмірі 4770,78 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 13.03.2019 року о 08 год. 10 хв. на вул. Лісова в с. Новосілки, Києво-Святошинського району, Київської області сталася ДТП за участю водія ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем TOYOTA Camry, д/н НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем KIA, д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент скоєння ДТП, автомобіль KIA, д/н НОМЕР_2 був застрахований у ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу від 10.01.2019 року №208.19.2441566 з лімітом відповідальності 725 000,00 грн. На виконання умов даного договору, позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 318 652,12 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі полісу №АМ/6789540 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності 100 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн. Також між відповідачами було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року скасовано постанову Києво-Святошинського районного суду Київської обл. відносно ОСОБА_2 , провадження у справі закрито за відсутністю в діях відповідача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 є особою, винною у порушенні ПДР. Небезпечна дорожня ситуація та аварійна обстановка була створена одноособовими діями відповідача ОСОБА_1 , які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. З відповідача ОСОБА_1 підлягає виплата завданої шкоди в порядку суброгації в сумі 220 652,12 грн., з відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягає виплата страхового відшкодування в розмірі 98 000,00 грн.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М. від 14.05.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (т. 1 а.с.23-24).

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2020 року позовну заяву повернуту позивачу, оскільки недоліки позовної заяви не було усунуто (т. 1 а.с.35).

Постановою Київського апеляційного суду від 24.11.2020 року апеляційну скаргу ТДВ «Експрес Страхування» задоволено, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2020 року скасовано та направлено цивільну справу для продовження розгляду (т. 1 а.с.60-62).

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М. від 20.01.2021 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с.227).

05.04.2021 року, 07.04.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко В.В. подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що позовну заяву подано не уповноваженою особою, додані до позовної заяви додатки не завірені належним чином. Постанова Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 не встановлює факту відсутності вини останнього, а лише встановлює відсутність складу праворушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в частині тих порушень, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо останнього і лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, за межі якого суд не виходив. Постанова по справі відносно ОСОБА_2 жодним чином не кваліфікує дії водія ОСОБА_1 відносно ПДР та не встановлює наявність його вини у ДТП. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу наявності в діях ОСОБА_1 під час ДТП будь-яких порушень ПДР, які призвели до ДТП та відсутності вини іншого водія ОСОБА_2 . Крім того, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована на підставі полісу №АМ/6789540 від 02.10.2018 року з лімітом відповідальності 100 000,00 грн., та договору про добровільне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №2195/18-ДГО/К/05 від 02.10.2018 року з лімітом відповідальності 500 000,00 грн. Розмір сплаченого позивачем відшкодування покривається лімітами відповідальності страхової компанії ОСОБА_1 . Правові підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування, відсутні (т.2 а.с. 2-10, 51-59).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2021 року задоволено клопотання представника позивача. Витребувано у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» оригінал договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, дія якого поширюється на відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася за участю автомобіля TOYOTA Camry, д/н НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_3 - 13.03.2019 року о 08 годині 10 хв. Витребувано у ОСОБА_1 оригінал договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, дія якого поширюється на відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася за участю автомобіля TOYOTA Camry, д/н НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_3 - 13.03.2019 року о 08 годині 10 хв. (т.2 а.с.25).

07.04.2021 року представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - адвокат Сакун А.О. подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що на момент скоєння ДТП 13.03.2019 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних застрахованих засобів №АМ/6789540. Для настання страхового випадку необхідна наявність встаноленої вини ОСОБА_1 . За наслідками ДТП лише відносно водія ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року скасовано постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відносно водія ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судом не приймалася, тобто вина відповідача в порядку, передбаченому чинним законодавством України, не доведена, а тому цивільно-правова відповідальність не настала, що виключає обов`язок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувати заявлені збитки. Подані позивачем докази також не підтверджують наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, у відповідачів відсутня солідарна відповідальність щодо відшкодування шкоди. Крім того, позовна заява подана неуповноваженою особою представника позивача (т.2 а.с.28-32).

15.04.2021 року представник ТДВ «Експрес Страхування» - адвокат Беляєв Ю.Л. подав заяву про зміну позовних вимог, просить встановити вину водія ОСОБА_1 під час ДТП, що мала місце 13.03.2019 року о 08 год. 10 хв. на вул. Лісова в с. Новосілки, Києво-Святошинського району, Київської області, стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суму страхового відшкодування по полісу АМ/6789540 в розмірі 98 000,00 грн. та суму страхового відшкодування по договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 02.10.2018 року №2195/18-ДГО/К05 в розмірі 216 652,12 грн., з відповідача ОСОБА_1 просить стягнути франшизу за полісом АМ/6789540 у сумі 2 000,00 грн. (т. 2 а.с. 88-91).

15.04.2021 року представник ТДВ «Експрес Страхування» - адвокат Беляєв Ю.Л. подав відповідь на відзиви відповідачів. Зазначає, що він, як представник позивача та адвокат, є уповноваженою особою на представництво в суді даного позову. Подані стороною позивача додатки до позовної заяви завірнені належним чином. Протиправна поведінка ОСОБА_1 призвела до заподіяння матеріальної шкоди у вигляді пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальної шкоди, що підтверджується висновком експерта №1-04/19 та висновками Київського апеляційного суду, викладені у постанові від 27.08.2019 року. Протокол про адміністравне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 не складався, що стало формальною причиною, в якій суд апеляційної інстанції був позбавлений юридичного механізму вирішення питання винуватості дій ОСОБА_1 у порушенні ПДР та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, судом фактично встановлено протиправність поведінки водія ОСОБА_1 , а висновком експерта №1-04/19 встановлено причинний зв`язок між діями та наслідками відповідача. Договірні відносини між відповідачами поширюються на ДТП, що сталася 13.03.2019 року, шкода, завдана в межах ліміту відповідальності договору, докази, що дають право ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовити у виплаті стахового відшкодування або не визнати дану подію страховою, відсутні (т. 2 а.с. 103-106).

13.05.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко В.В. подав заперечення, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 2030 грн. вважає безпідставними та незаконними, вина останнього у скоєнні ДТП не встановлена у передбаченому законом порядку, а надані докази є неналежними, недостатніми та недопустимими (т. 2 а.с. 118-121).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2021 року клопотання представника позивача задоволено. Призначено у цивільній справі №362/2381/20 судову автотехнічну експертизу, провадження по справі зупинено до отримання висновку судової експертизи (т.2 а.с.148-149).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.05.2023 року провадження по справі відновлено, справу призначено до розгляду (т.2 а.с.162).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2023 року клопотання представника позивача задоволено. Витребувано із Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали справи про адміністративне правопорушення № 369/3778/19 (т.2 а.с.210-211).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2023 року у справі призначено судову автотехнічну експертизу, провадження по справі зупинено до отримання висновку судової експертизи (т.2 а.с.209-211).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2024 року провадження по справі відновлено, справу призначено до розгляду (т.3 а.с.42).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_3 , справа передана на розгляд головуючому судді Лебідь-Гавенко Г.М. (т. 3 а.с. 78).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2025 року справу прийнято до провадження судді Лебідь-Гавенко Г.М., розпочато підготовче провадження (т. 3 а.с.79-81).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (т. 3 а.с. 94-96).

Представник ТДВ «Експрес Страхування» Беляєв Ю.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Тимошенко В.В. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити (т. 3 а.с. 104).

Представник ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, у задоволенні позову просить відмовити (т. 2 а.с. 131-132, 137-138, 143, 200, т. 3 а.с. 51, 74).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи поданий відповідачами відзив на позовну заяву, відповідь на відзив на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення в судовому засіданні та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 13.03.2019 року, близько 08 год. 10 хв. в Київській області, Києво-Святошинському районі, село Новосілки, на перехресті вулиць Олександрівська та Лісова, сталося ДТП за участю автомобіля TOYOTA Camry, д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля KIA, д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , за обставин, коли автомобіль Kia Sportage здійснював поворот ліворуч із вулиці Олександрівської, а автомобіль Toyota Camry рухався по вулиці Олександрівській в зустрічному напрямку прямо. У результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відносно водія ОСОБА_2 13.03.20219 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №056121 (т. 1 а.с. 119).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2019 року у справі №369/3778/19 ОСОБА_2 визнано винуватим за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (т. 1 а.с.162).

Постановою Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року скасовано постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2019, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито (т. 1 а.с. 166-167).

У постанові Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року зазначено, що як вбачається із матеріалів справи, а саме пояснень водія ОСОБА_2 , частково із пояснень водія ОСОБА_1 та відеозапису події, автомобіль, який рухався назустріч автомобілю Kia Sportage по вулиці Олександрівській по своїй смузі руху зупинився. За поясненнями водія ОСОБА_2 водій цього автомобіля надав йому перевагу у русі. У будь-якому випадку, як до початку, так і під час виконання водієм ОСОБА_2 маневру повороту ліворуч, цей автомобіль стояв. Ця обставина безумовно вбачається із відеозапису події. Тобто, в момент виконання маневру повороту ліворуч, автомобіль Kia Sportage під керуванням ОСОБА_2 , не створював перешкод транспортним засобам, які рухалися по проїзній частині дороги із дотриманням вимог ПДР, зокрема жодний із цих транспортних засобів внаслідок маневру автомобіля Kia Sportage не повинен був змінювати ні напрямок руху, ні швидкість руху. Наведене указує на відсутність у діях водія автомобіля Kia Sportage ОСОБА_2 порушень п.16.13 ПДР України.

Щодо факту зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів - автомобілів Kia Sportage номерний знак НОМЕР_2 та Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 , то на думку суду, між діями водія ОСОБА_2 та наслідками у виді зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів відсутній прямий причинний зв`язок. Як зазначено вище водієм ОСОБА_2 не створювалось перешкод у русі транспортним засобам, які у зазначеній дорожній обстановці рухалися із дотриманням вимог ПДР України. За змістом п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Матеріали справи дають підстави стверджувати те, що автомобіль Toyota Camry під керуванням водія ОСОБА_1 перед зіткненням рухався по велосипедній доріжці, відокремленою суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, по якій рух заборонений у відповідності до вимог знаку 4.12 «Доріжка для велосипедистів» розділу 33 ПДР України. Це стверджується схемою місця ДТП, відеозаписом події та частково поясненнями водія ОСОБА_1 . Технічні та правові підстави цього руху автомобіля Toyota Camry судом не досліджуються, висновків щодо правомірності такого руху суд не робить у зв`язку із відсутністю обвинувачень у порушенні водієм ОСОБА_1 будь-яких вимог ПДР. Виконуючи маневр повороту ліворуч водій ОСОБА_2 відповідно до п.1.4 ПДР України розраховував на те, що будь-який автомобіль не повинен рухатися по велосипедній доріжці. У зв`язку із цим зіткнення автомобіля, який виконує маневр повороту ліворуч із автомобілем, який рухається назустріч по велосипедній доріжці не можливо розцінювати як таке, яке сталося внаслідок порушення вимог п.16.13 ПДР із сторони водія автомобіля, який виконує маневр повороту ліворуч. Ця обставина знайшла своє підтвердження у висновку № 1-04/19 від 17.04.2019 року, який суддею місцевого суду був безпідставно відхилений в частині висновків щодо дій водія ОСОБА_2 .

Наведене указує на відсутність порушень ОСОБА_2 вимог п.16.13.ПДР України і, як наслідок, відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Станом на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 щодо автомобіля Kia Sportage номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів програма «Комфорт» №208.19.2441566 від 10.01.2019 року. Розмір страхової суми складає 735 000,00 грн., строк дії договору становить 25.02.2020 року (т. 1 а.с. 108-112).

14.03.20219 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1 а.с. 206).

На підставі страхових актів від 11.04.2019 року, 29.05.2019 року, 24.06.2019 року, 05.07.2019 року, 23.07.2019 року, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 287 172,50 грн., 4 325,40 грн., 19 886,40 грн., 4 819,20 грн., 600,62 грн., 1 848,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 12.04.2019 року, 29.05.2019 року, 25.06.2019 року, 05.07.2019 року, 23.07.2019 року (т. 1 а.с. 207-214). Загальна сума виплаченого острахового відшкодування становить 318 652,12 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 щодо автомобіля Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП, була застрахована на підставі полісу АМ/6789540 від 02.10.2018 року, укладеного з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000, 00 грн., розмір франшизи 2 000,00 грн. (т. 2 а.с. 16, 65).

Також, між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» 02.10.2018 року укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу №2195/18-ДГО/К05, забезпечений транспортний засіб - Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 з лімітом відповідальності 500 000,00 грн. (т. 2 а.с. 17-18, 66, 133-134).

19.04.2019 року Києво-Святошинський відділ поліції ГУ Національної поліції в Київській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_1 , листом повідомив ОСОБА_2 , що в разі надходження відповідних матеріалів від Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо притягнення до адміністративної відповідальності даного водія, буде прийнято рішення згідно чинного законодавства (т. 3 а.с. 13).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №27073/24-52 від 28.05.2024 року зазначено, що з технічної точки зору, водій автомобіля Toyota ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 4.2, р. 33 ПДР України, та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. р. 34 ПДР України, якою виділена велосипедна доріжка, а у випадку перевищення дозволеної швидкості руху водієм, також і відповідно до вимог п .12.9 ПДП б) України. Експертним (розрахунковим) шляхом в рамках проведення даного дослідження, встановити чи мали водії технічну можливість уникнути зіткнення не представляється за можливе. Встановити з технічної точки зору невідповідність дій водіїв, в рамках даного дослідження, відповідно до вимог ПДР України, що знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП неможливо, оскільки не видалось за можливе встановити у кожного водія технічну можливість уникнути даного зіткнення (т. 3 а.с. 35-41).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову передбачено нормами статтями 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтею 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (підпункти 1.4, 1.7 статті 1 цього Закону).

У абзаці першому підпункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 року у справі №441/756/18.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Разом із тим, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, розмежувавши інститути регресу та суброгації, зазначивши, що «У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 13.03.2019 року, близько 08 год. 10 хв. в Київській області, Києво-Святошинський район, село Новосілки, на перехресті вулиць Олександрівська та Лісова, сталося ДТП за участю автомобіля TOYOTA Camry, д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля KIA, д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що мала місце 13.03.2019 року, близько 08 год. 10 хв. в Київській області, Києво-Святошинський район, село Новосілки, на перехресті вулиць Олександрівська та Лісова.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що технічні та правові підстави руху автомобіля Toyota Camry судом не досліджуються, висновків щодо правомірності такого руху суд не робить у зв`язку із відсутністю обвинувачень у порушенні водієм ОСОБА_1 будь-яких вимог ПДР.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що особою, винною у порушенні ПДР, в результаті якого сталось ДТП 13.03.2019 року, близько 08 год. 10 хв. в Київській області, Києво-Святошинський район, село Новосілки, на перехресті вулиць Олександрівська та Лісова, є водій TOYOTA Camry, д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Проте, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, суд відхиляє такі доводи позивача, оскільки вони є лише припущеннями, які не підтверджені жодними належними доказами.

Зокрема, суд зауважує, що у встановленому законом порядку позивачем не доведено вину відповідача ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальних збитків. Посилання на порушення ПДР, не свідчить про причинно-наслідковий зв`язок, пов`язаний з настанням ДТП. Відносно водія ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди не приймалася, обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні, яким було б встановлено вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та/або заподіянні збитків, судом не ухвалювався.

Наявна у справі постанова Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року не містить жодних даних про те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_1 .

З огляду на те, що питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його винуватість або не винуватість у встановленому законом порядку не вирішувались, встановити ступінь вини відповідача у вказаній дорожньо-транспортній пригоді в поряду цивільного судовчинства на підставі наявних доказів, в тому числі висновків експертизи, не вбачається за можливим, у даній справі позивачем не надано належних доказів на підтвердження вини відповідача у ДТП, а тому цивільно-правова відповідальність не настала, що виключає обов`язок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_1 відшкодувати позивачу заявлені збитки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, у задоволенні позову по суті відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 16, 979, 993, 999, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законои України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України «Про страхування», статтями 1, 76-81, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальностю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальності «Експрес Страхування», , адреса: 04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, буд. 22.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», , адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154.

Текст рішення складено 21.11.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко