Справа № 750/7253/25
Провадження № 2/750/2168/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2025 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
судді Маринченко О.А.,
секретар судового засідання Шилова Ж.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
29 травня 2025 року Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:
- зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір найму.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2025 року позов Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зобов`язання укласти договір найму в частині вимог про зобов`язання укласти договір найму залишено без розгляду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та у відповідності до частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Рішенням Чернігівської обласної ради від 26.06.2019 № 60-18/VІІ включено до Переліку об`єктів спільної часткової власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області 25 квартир, що мають статус гуртожитку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі і квартиру АДРЕСА_3 , а також закріплено зазначене майно за Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна лікарня».

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193948292 від 19 грудня 2019 року слідує, що власником квартири АДРЕСА_1 , є територіальні громади сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради (а.с. 59).

ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 66).

Таким чином, відповідач є споживачем комунальних послуг, які надаються за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до статті 130 Житлового кодексу Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498, дія цього Положення поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності.

Відповідно до пункту 3 Примірного положення жила площа в гуртожитках надається, зокрема, у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї.

Згідно з пунктом 9 Примірного положення облік осіб, які проживають в гуртожитках на умовах найму (оренди), ведеться підприємствами, установами, організаціями, в оперативному управлінні яких перебувають гуртожитки державної та комунальної власності, юридичними особами незалежно від організаційно-правової форми, до статутних капіталів яких включені гуртожитки.

Відповідно до пункту 10 Примірного положення про користування гуртожитками наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право, зокрема : на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; на відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров`ю внаслідок незадовільного утримання гуртожитку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; на переобладнання і перепланування жилих приміщень у гуртожитку відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР; на користування на рівних умовах допоміжними приміщеннями, обладнанням та інвентарем гуртожитку.

У свою чергу, пунктом 11 Примірного положення про користування гуртожитками визначено, що наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 15 Примірного положення про користування гуртожитками особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, зокрема, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до частини першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01 вересня 2022 року до 30 квітня 2025 року в сумі 35325 грн. 95 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 62-63).

Вказана заборгованість відповідачем не спростована.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, оскільки відповідачем порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради (місцезнаходження юридичної особи: вул. Волковича, 25 м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 02006113) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради заборгованість за період з 01 вересня 2022 року до 30 квітня 2025 року в сумі 35325 грн. 95 коп. (тридцять п`ять тисяч триста двадцять п`ять грн. 95 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради 3028 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя