Провадження №2/522/5181/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття,-

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 99 268,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.09.2025 року, справу передано на розгляд судді Косіциній В.В.

Також, 12 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Мазуренка Сергія Сергійовича про забезпечення позову, у якій заявник просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до моменту набрання рішенням законної сили, а також, заборонити будь-яким особам від імені власника вчиняти дії щодо відчуження, обтяження, передання у користування або зміну статусу вказаного майна до вирішення спору по суті.

Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача адвоката Мазуренка Сергія Сергійовича про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву.

Позовну заяву з додатками, копію ухвали суду від 17.09.2025 року про відкриття провадження, копію заяви про забезпечення позову, копію ухвали суду від 17.09.2025 року про відмову у забезпеченні позову направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, та відповідно до сервісу перевірки статусу відправлень АТ «УКРПОШТА», відправлення вручене члену сім`ї 24.10.2025 року.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення офісу, загальною площею 115,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2025 року №454038175.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.09.2025 року №443715270.

19 серпня 2024 року комісія у складі голови комісії, майстра технічної дільниці Рубан Ольги Іванівни склала акт про те, що 19 серпня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 сталося залиття нежитлового приміщення. Внаслідок залиття відбулося пошкодження оздоблювальних покриттів приміщення №1, площею 28,5 кв.м. (плями та брудні потоки на стелі та відкосах, пофарбованих водоемульсійною фарбою, зволоження стін), пошкодження оздоблювальних покриттів приміщення №7, площею 42,00 кв.м (плями та брудні потоки на стелі та стінах, зволоження стін), в нежитлових приміщеннях офісу відчутний специфічний запах внаслідок залиття. Причиною залиття, що трапилося є транзитний залив нижче розташованих квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлового приміщення офісу з вище розташованої квартири АДРЕСА_5 .

В акті вказано, що причиною залиття стало незадовільне технічне обслуговування втрушньо-квартирних систем холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_5 .

У висновках і рекомендаціях акту зазначено: необхідне проведення ремонтно-будівельних робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін та стелі нежитлового приміщення офісу за адресою: АДРЕСА_2 . Шкода заподіяна власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Вказаний акт затверджено головою правління ОСББ «МУКАЧІВСЬКИЙ 2007» - Хлюбніковим Максимом Павловичем

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Дослідивши акт про залиття, який міститься у цій справі як письмовий доказ, суд вважає, що він не містить істотних порушень, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність з огляду на наступне.

Так, у акті зазначена дата його складання «19 серпня 2024 року».

Акт складений комісією у складі голови комісії, майстра технічної дільниці ОСОБА_3 та затверджений відповідною посадовою особою Головою правління ОСББ «МУКАЧІВСЬКИЙ 2007» - Хлєбніковим Максимом Паловичем.

У ньому чітко визначено причину залиття - незадовільне технічне обслуговування втрушньо-квартирних систем холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_5 .

Акт містить вичерпний перелік наслідків такого залиття - пошкодження оздоблювальних покриттів приміщення №1, площею 28,5 кв.м. (плями та брудні потоки на стелі та відкосах, пофарбованих водоемульсійною фарбою, зволоження стін), пошкодження оздоблювальних покриттів приміщення №7, площею 42,00 кв.м (плями та брудні потоки на стелі та стінах, зволоження стін), в нежитлових приміщеннях офісу відчутний специфічний запах внаслідок залиття

До позовної заяви також долучено висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 18.10.2024 року №45/24, складеного судовим експертом Рапачем Костянтином Васильовичем. З його змісту вбачається, що ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок обізнаний.

Другим питанням, поставленим експерту було: яка технічна причина пошкоджень та руйнувань нежитлового приміщення офісу за адресою: м. Одеса, пров. Мукачівський, 4В.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що висновок експерта складався не лише на підставі акту залиття, але й шляхом проведення обстеження, яке проводилося 03 жовтня 2024 року.

Надаючи відповідь на зазначене вище питання, експерт дійшов до висновку про те, що технічний стану, наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів нежитлових приміщень офісу вказує на залиття із системи водопостачання та водовідведення з квартири АДРЕСА_1 .

Згідно постанови КЦС ВС від 23.01.2018 у справі № 753/7281/15, законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Проте, в процесі розгляду справи відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував презумпцію його вини.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

На думку суду, всі ключові вимоги до такого акту - дотримано: вказані дата складання акту, склад комісії, об`єкт обстеження - належна позивачеві квартира, причина залиття, наслідки залиття тощо.

Більше того, наведені в акті обставини підтверджуються висновком експерта, який був підготовлений для подачі до суду та який складений експертом, що попереджений про кримінальну відповідальність.

Тому, оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що вина відповідача у завданні шкоди підтверджується наявними у справі доказами та не спростована відповідачем, оскільки, останній не надав жодного доказу на спростування своєї вини,.

Відповідно до наданого позивачем висновку, розмір матеріального збитку, що виник внаслідок залиття нежитлових приміщень офісу, загальною площею 115,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 становить 99 268,00 гривень.

Як вже було встановлено судом, у висновку експерта зазначено, що його підготовлено для подання до суду. У висновку експерта зазначено, що про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України експерт обізнаний, про що наявний відповідний підпис експерта, що спростовує твердження відповідача у відзиві на відсутність попередження експерта про кримінальну відповідальність.

Зазначений розмір матеріальної шкоди не був спростований відповідачкою.

Фактично підставою для застосування цивільно-правової відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного право порушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76,80 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні цивільного правопорушення доведена, а розмір шкоди, що був ним завданий підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок залиття та стягнення з відповідача грошової суми в розмірі 99 268,00 гривень.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

У позовній заяві відповідач просить стягнути з відповідачки 30 000,00 гривень в якості моральної шкоди.

Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У постанові КЦС ВС від 08.01.2024 у справі № 454/2855/22, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди.

При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

У позовній заяві позивач внаслідок залиття було завдано тривалих душевних страждань, оскільки, він не мав змоги користуватися житловим приміщенням за його цільовим призначенням ведення професійної діяльності. Вказує, що приміщення, що використовувалося як офіс на тривалий час стало непридатним до експлуатації, що призвело до вимушеної перерви в діяльності, дестабілізації звичного способу життя та додаткового стресу через необхідність займатися ліквідацією наслідків залиття. Зазначено, що залиття майна негативно вплинуло на його здоров`я, завдали йому тяжких психологічних хвилювань та занепокоєнь.

Ухвалюючи рішення про відшкодування шкоди, суд має виходити з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має враховувати засади розумності, виваженості та справедливості.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він використовує вказане приміщення для ведення професійної діяльності.

При цьому, приміщення, що використовувалося як офіс на тривалий час стало непридатним до експлуатації не підтверджується доказами по справі. Більше того, самим же актом встановлено, що внаслідок залиття відбулося пошкодження оздоблювальних покриттів приміщення №1, площею 28,5 кв.м. (плями та брудні потоки на стелі та відкосах, пофарбованих водоемульсійною фарбою, зволоження стін), пошкодження оздоблювальних покриттів приміщення №7, площею 42,00 кв.м (плями та брудні потоки на стелі та стінах, зволоження стін), в нежитлових приміщеннях офісу відчутний специфічний запах внаслідок залиття.

Проте, не зрозуміло яким саме чином плями та брудні потоки на стелі, стінах та відкосах призвели до того, що офіс став непридатним до експлуатації.

Посилаючись на те, що залиття майна негативно вплинуло на його здоров`я позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував дану обставину.

Тому, враховуючи характер правопорушення, відсутність глибоких фізичних та душевних страждань, часткове погіршення якості життя позивача, суд вважає, що 1 000,00 гривень є тією сумою, яка у повній відшкодує завдану шкоду, буде розумною, виваженою та справедливою, а тому, доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнення з відповідачки грошової суми у розмірі 1 000,00 гривень.

Щодо витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Згідно копії квитанції від 29.07.2025 року №7LY8-MR47-SMAE, позивачем сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 1 292,84 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову 129 268,68 гривень.

Розмір задоволених позовних вимог 100 268,00 гривень.

Питома вага 0,775 (100 268,00 /129 268,68).

Судовий збір 1 001,95 гривень (1 292,84 *0,775).

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка була б пропорційна задоволеним позовним вимогам та яка підлягає стягненню з відповідачки становить 1 001,95 гривень.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 , матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 99 268 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 , моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 , суму сплаченого судового збору, пропорційну розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 001 (одна тисяча одна) гривня 95 (дев`яносто п`ять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 04 грудня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.