Єдиний унікальний номер305/353/25
Провадження по справі 2-о/305/35/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05.12.2025 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Біроваш О.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Либовки А.В.,

заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи Ткачука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження у приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Либовки А.В. 04.02.2025 через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 25.04.2023, та факту перебування на утриманні ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданої заяви, покликаючись на положення статей 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, представник посилалась на таке.

З листопада 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 шлюб не реєстрували, однак жили як одна сім`я, дбали одне про одного, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, у них були взаємні права та обов`язки, вони були об`єднані спільними цінностями, поглядами, інтересами, будували свої сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, довіри, дружби, підтримки. Разом з ними за вищевказаною адресою проживали також діти заявниці - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти прихильно ставились до ОСОБА_4 , вважали його частиною своєї сім`ї, у свою чергу ОСОБА_4 брав активну участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні.

У березні 2022 року чоловік заявниці добровільно вступив до лав Збройних Сил України та проходив військову службу на сході України. За час його служби заявниця підтримувала регулярне спілкування з чоловіком, тричі їздила до ОСОБА_4 у Сумську область, де військовослужбовець проходив службу, та перебувала там щоразу близько одного місяця. Оскільки ОСОБА_1 ніде не працювала, ОСОБА_4 регулярно здійснював переказ коштів на картковий рахунок заявниці для її утримання.

Зокрема, у жовтні 2022 року ОСОБА_4 перерахував на рахунок ОСОБА_1 7000 гривень, у грудні 2022 року - 20 000 гривень, у січні 2023 року - 20 000 гривень, у лютому 2023 року - 30 000 гривень, у березні 2023 року - 15 000 гривень, у квітні 2023 року - 26 000 гривень, вказані кошти ОСОБА_1 витрачала на облаштування будинку, на своє утримання та забезпечення, за згоди ОСОБА_4 допомагала своїм дітям. Кошти, які надавав ОСОБА_4 , були основним, постійним джерелом забезпечення їх родини.

26.04.2023 ОСОБА_1 дізналась, що її чоловік сержант ОСОБА_4 25.04.2023 зник безвісти поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні ОСОБА_4 має значення для захисту матеріальних інтересів заявниці, в тому числі права на отримання допомоги від держави, як дружини зниклого безвісти військовослужбовця. Крім того, Заявниця не має можливості подавати запити, отримувати інформацію та здійснювати інші процесуальні дії, що пов`язані з пошуком зниклого безвісно ОСОБА_4 , що перешкоджає їй у можливості продовжувати здійснювати пошук свого чоловіка без офіційного підтвердження родинних стосунків, не має права на отримання такої інформації, у зв`язку із чим ОСОБА_1 необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 .

Ухвалою від 07.02.2025 заява залишена без руху у зв`язку із несплатою судового збору, відсутності відомостей про наявність електронного кабінету у сторін та суми судових витрат, незалучення повного кола заінтересованих осіб.

На виконання ухвали про залишення без руху заявницею сплачено судовий збір, зазначено відповідні відомості у заяві та подано клопотання про залучення додаткових заінтересованих осіб.

Ухвалою від 14.02.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку окремого провадження на 13.03.2025.

Від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України 24.02.2025 надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, у її задоволенні слід відмовити як щодо факту проживання однією сім`єю, так і щодо перебування на утриманні. Судовою практикою напрацьовано сукупність обставин, які слід довести заявниці у даному випадку, зокрема, спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї, однак такі обставини не доведено.

Щодо встановлення факту перебування на утриманні, то за загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії, відшкодування шкоди чи отримання грошової допомоги тощо. Заявниця мала би довести суду систематичне та повне утримання, відсутність інших джерел доходів, окрім допомоги померлого, довести, що допомога годувальника була постійним основним джерелом засобів до її існування, однак такі докази у матеріалах відсутні.

Інші заінтересовані особи (їх представники) письмові пояснення по суті справи до суду не надали.

Від представника заінтересованої особи Військова частина НОМЕР_1 30.03.2025 надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 , 2006 р.н. (син ОСОБА_4 ), до суду жодного разу не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судових засідань шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, відсутній за вказаною адресою, зі слів заінтересованої особи ОСОБА_3 (його бабусі) знаходиться за межами України.

З урахуванням думки учасників та обставин справи суд вирішив проводити розгляд справи за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_4 та представника Військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засіданні 13.03.2025 розпочато розгляд по суті та оголошено перерву, у подальшому відкладено на 07.04.2025, у зв`язку із неявкою учасників відкладено на 09.05.2025, для виклику свідків відкладено на 06.06.2025, після допиту свідків відкладалось на 21.07.2025, 03.09.2025, 13.10.2025, 25.11.2025, коли суд дослідив письмові докази, заслухав судові дебати, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та з урахуванням складності справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 08:15 год 05.12.2025.

Заявниця та її представник у судовому засіданні просили задовольнити заяву з підстав, наведених у ній.

Заявниця пояснила, що вона займається розшуком зниклого безвісти ОСОБА_4 , а також ще 22 інших осіб, має довіреність від матері ОСОБА_4 , тому їй потрібно оформити такий статус, бо мати сама вже не може їздити, так як старшого віку.

Представник ОСОБА_7 ствердила, що показаннями свідків та заінтересованих осіб підтверджено, що заявниця та ОСОБА_4 з листопада 2021 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Ніхто із членів сім`ї, окрім ОСОБА_4 , зокрема сама заявниця та двоє її дітей, не працював та не отримував доходів, займалися лише веденням домашнього господарства. З банківських виписок убачаються щомісячні перекази ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , їх відносини свідки характеризують як теплі, родинні, з любов`ю. Факт спільного проживання підтверджується також і фотокарками, це спільні фото, фото дітей за столом, поїздки заявниці за місцем служби ОСОБА_4 . З переписки у мережі «Фейсбук» вбачаються теплі відносини між заявницею та ОСОБА_4 , хвилювання за нього. Перебування заявниці на утриманні підтверджується перерахуванням ОСОБА_4 фактично одразу ж після отримання заробітної плати грошей, інших доходів у неї не було. Вважає, що перебування заявниці протягом 2021 - 2023 років у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком не перешкоджає встановленню факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , для цього достатньо їх спільного проживання протягом березня - квітня 2023 року, після розірвання шлюбу, хоча ОСОБА_4 на той час і перебував у складі Збройних Сил України та знаходився не за місцем свого проживання.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заперечили проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Ткачук В.В. у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у письмових поясненнях, вважає, що підстав для задоволення заяви немає.

Допитані в судовому засіданні свідки показали таке.

Допитана як свідок заінтересована особа ОСОБА_3 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , 1983 р.н., її син почав спільно проживати із заявницею з літа 2021 року, коли познайомились, а остаточно - коли вже мав іти в територіальну оборону. До того син проживав із ними, тобто з батьками, а потім пішов жити до заявниці, раніше працював за кордоном, а вона пекла торти. Все що син заробляв, давав у сім`ю, жили дуже гарно, як чоловік і дружина, утримували господарство. Вона заявницю сприймала як рідну, як дочку, як невістку. Син добровільно пішов служити у ТРО, потім їх направили у ОСОБА_8 , дзвонив їй та розповідав, ОСОБА_9 їздила до нього, він приїжджав на два тижні, жив у неї, вона на місяць їздила до нього. Присилав кошти їм і ОСОБА_10 , з часу зникнення сина безвісти ОСОБА_9 розшукує його, вона їй дала довіреність на два роки, строк дії вже закінчився.

На запитання представника заінтересованої особи уточнила, що син та заявниця проживали окремо від них, бувала у них дуже часто, кожен другий день, жили недалеко, близько 4 кілометрів, вели господарство. Бачила як вони спільно харчувались, ходили в магазини, вона вибирала товар, він оплачував, все робили удвох, робили разом косметичний ремонт у будинку, він зішкрібував зі стін старе покриття, а вона те замітала. Мали спільний бюджет, вона у нього не вмішувалась, син заробляв, а ОСОБА_9 пекла тістечка на продаж. Якісь великі покупки, тобто землю, нерухомість, транспортні засоби не купляли.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона є знайомою ОСОБА_4 протягом близько 8 років, потім він їх познайомив із Танею, казав, що знайшов справжню жінку. Проживав спершу з батьками, далі у Тані, вони з чоловіком їздили до них у гості, а ті приїжджали в гості до них у Рахів разом із дитиною ( ОСОБА_12 ). ОСОБА_13 почав проживати з ОСОБА_14 десь восени перед війною, дуже гарні у нього були відносини з дітьми ОСОБА_15 , молодша дочка називала його татом. Характеризує їх як сім`ю. ОСОБА_16 її чоловіка служив із ОСОБА_13 , вони ним передавали передачу. ОСОБА_9 їздила до ОСОБА_13 в армію, він приїжджав у відпустку. Одного разу ОСОБА_13 із нею радився по телефону щодо пропозиції ОСОБА_10 . Бачила родинні стосунки, проживали як сім`я, разом готували їжу, була повага і взаєморозуміння, велика любов. Їй відомо від ОСОБА_15 , що ОСОБА_13 переказував Тані гроші, які саме суми, не знає.

Як ствердила свідок ОСОБА_5 , вона є дочкою заявниці, мама познайомилась із вітчимом через «Фейсбук» у 2021 році і з осені проживали разом. У 2022 році вітчим пішов служити у ТРО, спершу в с. Луг, потім у Черкаську область, пізніше в Сумську, мама їздила до нього. В лютому 2023 року вітчим приїжджав, мама повернулась із ним у Суми, де була місяць. Він дзвонив їй, просив дозвіл, щоб розписатися з мамою, але вони не встигли, їх відправили під Бахмут, де він зник безвісти. Вони спільно вели господарство, стосунки були романтичні і сімейні, вітчим давав гроші, у неї з ним гарні відносини, кращі, ніж із рідним батьком, називала його татом, як і молодша сестра. Всі покупки оплачував вітчим, після мобілізації надавав кошти і далі, мама у грудні 2022 року та у березні 2023 року їздила до нього. Разом із мамою та вітчимом вони їздили до його батьків, спільно їздили до родичів, були плани на ремонт, проводили дрібні ремонти. До війни вітчим заробляв неофіційно по людях на будівництві, за кордон на заробітки не їздив.

На запитання представника заінтересованої особи уточнила, що на Різдво у січні 2022 року вони їздили до батьків ОСОБА_17 , у березні 2023 року, коли мама була у вітчима, був спільний відеодзвінок, де вітчим просив у неї руку матері, у мами на пальці був перстень, який вона сприйняла як обручку. Що мама їздила саме до ОСОБА_4 , їй відомо точно, бо вони слали їй фото і кожного дня були відеодзвінки, у цей час молодша сестра була з нею вдома. На день народження мами ІНФОРМАЦІЯ_4 вітчим подзвонив і попросив купити від нього букет. Бюджет у сім`ї був спільний, вітчим слав гроші і до війни, і під час війни, в магазин ходили удвох і також брали їх із сестрою.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що її чоловік служив разом із ОСОБА_4 , вона познайомилась із заявницею у 2022 році, так як десь зимою вони разом їхали на Сумщину до чоловіків, де вона пробула тиждень, а ОСОБА_9 залишилась на довший час. За той тиждень вони бачились одного разу, коли спільно зібралися посидіти. Потім вона через ОСОБА_19 передавала передачу чоловікові, а пізніше їх чоловіки одночасно зникли безвісти. Стосунки у ОСОБА_13 і ОСОБА_15 були дуже хороші, гарно відзивались один за одного, вона до цього часу всюди їздить, розшукує ОСОБА_13 . Відомо, що у ОСОБА_15 і ОСОБА_13 був спільний бюджет, про це дізналася вже після зникнення чоловіків.

Свідок ОСОБА_20 показала, що заявницю знає більше 15 років, їх чоловіки знайомі довгий час, разом працювали, а пізніше разом служили і також разом зникли безвісти. ОСОБА_9 і ОСОБА_13 почали проживати спільно восени 2021 року удома у ОСОБА_10 в селі Луг у присілку Грабля, разом їздили на ринок у смт. Великий Бичків на покупки, гроші давав чоловік, а ОСОБА_10 не працювала. Так як свідок із чоловіком проживають у смт. В.Бичків неподалік ринку, то до них часто заходять друзі і знайомі, які йдуть на ринок, заходили часто і ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . У ОСОБА_13 були дуже хороші стосунки з обома дочками ОСОБА_10 , можливо і старша б могла називати його татом, як молодша. ОСОБА_13 говорив, що планує одруження, але поки не мав грошей, бо обручки коштують десь 60 тисяч гривень. Вони обговорювали спільні плани - будівництво гаража, ремонт, він робив усю чоловічу роботу в домі, де раніше жили самі жінки. Він висилав кошти ОСОБА_10 , та була вдома як дружина, яка має чоловіка, що заробляє, він утримував її та дітей.

Клопотання про виклик інших свідків учасники справи не подавали, судом підстав для виклику додаткових свідків із власної ініціативи не встановлено.

Суд заслухав доводи учасників справи, допитав свідків, дослідив матеріали, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, та прийшов до таких висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема в судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України).

У чинному цивільному та сімейному законодавстві України відсутнє пряме визначення порядку та умов для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, однак закон визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі (ст. 74 СК України).

Разом з тим, у судовій практиці склалася стала позиція з даного приводу та вироблено певні критерії.

Так, обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999).

У постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16-ц зазначено, що обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Висновки подібного змісту містяться і у постановах Верховного суду від 08.12.2021 у справі № 369/16486/18, від 12.12.2019 у справі № 490/4949/17, від 15.08.2019 у справі № 588/350/15 та багатьох інших.

Як вже зазначалось, неодмінною умовою для встановлення факту проживання однією сім`єю є неперебування чоловіка та жінки в будь-якому іншому шлюбі, це визначено ст. 74 СК України, ст. 25 СК України, відповідно до якої жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, та знайшло своє відображення у ряді постанов Верховного Суду (до прикладу, від 26.09.2018 у справі № 244/4801/13-ц, від 25.04.2019 у справі № 759/4596/18).

Рішенням Рахівського районного суду від 01.02.2023 у справі № 305/1651/22 було задоволено позов ОСОБА_21 та розірвано шлюб, укладений між ним та ОСОБА_22 , зареєстрований 12.04.2018, провадження у справі зупинялося судом 31.10.2022 за клопотанням представника відповідачки для надання сторонам тримісячного строку для примирення (том 1 а.с. 194-195).

Вказане рішення суду набрало законної сили 06.03.2023, а відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Тому, у даному випадку суд не може взяти до уваги будь-які докази, надані заявницею, щодо її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 за період по 06.03.2023 включно.

Додатково суд відмічає, що намагання заявниці примиритися з чоловіком під час перебування у відносинах із ОСОБА_4 свідчить про відмінність таких відносин від сімейних та шлюбних.

Що стосується періоду з 07.03.2023 по 25.04.2023 (час зникнення ОСОБА_4 безвісти), то на підтвердження факту проживання однією сім`єю заявницею надано лише копії 5 платіжних інструкцій про перерахування ОСОБА_4 заявниці грошових коштів на загальну суму 41 000 гривень із призначенням платежу «Переказ власних коштів» (14.03.2023 - 15 000 гривень, 04.04.2023 - 3 000 гривень, 04.04.2023 - 5 000 гривень, 14.04.2023 - 8 000 гривень, 22.04.2023 - 10 000 гривень) та копію переписки у невідомому додатку за 22-24.04.2023, з якої вбачається лише наявність між співрозмовниками романтичних відносин.

Долучені до матеріалів копії світлин не містять відомостей щодо часу, місця та обставин їх виготовлення.

Незважаючи на відсутність принципу змагальності у цивільних справах окремого провадження, суд не зобов`язаний самостійно збирати докази на підтвердження доводів як заявника, так і заінтересованих осіб.

Із показань свідка ОСОБА_5 вбачається, що її мати ОСОБА_1 у березні 2023 року (без зазначення конкретних дат) відвідувала ОСОБА_4 за місцем його служби.

Інші докази на підтвердження існування необхідних елементів фактичних сімейних відносин між заявницею та ОСОБА_4 суду не надані, вжитими судом заходами на підставі ч. 3 ст. 294 ЦПК України такі докази не встановлено.

У картці соціально-демографічних даних військовослужбовця ОСОБА_4 , отриманій судом із ІНФОРМАЦІЯ_5 як близький родич зазначена виключно мама ОСОБА_3 (заінтересована особа), згадка про ОСОБА_1 відсутня (том 1 а.с. 250).

Заявниця ОСОБА_1 за період 2021-2023 років не отримувала офіційних доходів, які могли б бути спрямовані до спільного бюджету та надання допомоги ОСОБА_4 (отримана судом відповідь з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 22.09.2025 у том 1 а.с. 245).

Разом з тим, відсутність оподатковуваних доходів сама по собі ще не може свідчити про відсутність доходів взагалі, так як із показань свідків вбачається, що ОСОБА_1 займалась на платній основі випічкою кондитерських виробів, тобто у неї були наявні й інші доходи.

Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період 2021-2025 років, у заявниці наявні надходження не лише від ОСОБА_4 , а й інші, зокрема за рахунок аліментів, поповнення власними готівковими коштами, перекази від фізичних осіб тощо (том 1 а.с. 197-234).

Факт безвісного зникнення ОСОБА_4 25.04.2023 у населеному пункті Бахмут Донецької області підтверджується сповіщенням сім`ї, адресованим матері безвіно зниклого ОСОБА_3 за № 1871 від 26.04.2023, а також витягами з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 28.04.2023 та за № 0000189 від 29.04.2023.

У постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 490/4949/17 наведено правовий висновок, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16).

Спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15).

Суд не вважає релевантним до даної справи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 279/2014/15-ц (щодо можливості перебувати у сімейних відносинах навіть у разі проходження чоловіком військової служби) у зв`язку із тим, що, як вже зазначалось, до 06.03.2023 заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Аналізуючи питання щодо юридичного значення для заявниці факту проживання однією сім`єю суд констатує, що вказаний факт наразі такого значення не має, а лише може бути використаний у подальшому в разі визнання ОСОБА_4 померлим або встановлення його загибелі чи смерті.

Так, п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016, в редакції до 19.04.2025 було передбачено право на отримання грошових виплат особами, які перебувають на утриманні військовослужбовців, у чинній редакції така норма відсутня.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», жінка, з якою загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, належить до членів сім`ї таких осіб та має право на отримання одноразової грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця.

Наведене може свідчити про намагання визнати факт, що буде мати преюдиційне значення у майбутньому.

Заінтересована особа Міністерство оборони України надала суттєві доводи на спростування (непідтвердження) фактів, які є предметом даної заяви.

За таких обставин, враховуючи нетривалий час між розірванням шлюбу ОСОБА_1 та зникненням безвісти ОСОБА_4 (близько півтора місяці), відсутність доказів на підтвердження протягом указаного періоду спільного проживання, спільного харчування, спільних витрат на утримання житла, його ремонт, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, у задоволенні заяви в частині визнання факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 слід відмовити.

Що стосується вимоги заяви у частині встановлення факту перебування заявниці на утриманні, то її мета у заяві взагалі не зазначена.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сім`ї таких осіб, зокрема, належать інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю; в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки, як у заявниці, так у і ОСОБА_4 за період перебування їх у відносинах були наявні власні джерела доходів, зокрема заявниця займалася випічкою.

Факт нерегулярної допомоги у вигляді купівлі продуктів харчування, ліків, подарунків та проведення дозвілля, за відсутності доказів щодо розміру такої допомоги та її співвідношення з іншими доходами, не є достатньою підставою для встановлення факту перебування на утриманні.

Такі висновки наведені у постанові Верховного Суду від 05.11.2025 у справі № 644/1574/23.

З урахуванням наведених обставин справи, а також те, що у даному випадку факт перебування на утриманні особи має юридичне значення виключно у поєднанні з фактом сімейних/шлюбних відносин, який відсутній, у задоволенні заяви в частині встановлення такого факту також слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні заяви та положення ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого заявницею судового збору в розмірі 605,60 грн залишаються за нею та відшкодуванню не підлягають.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 265, 319 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання заявниці ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 25.04.2023 в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його зникнення безвісти, тобто до 25.04.2023.

Сторони та інші учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа - Міністерство оборони України, місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітряних Сил, буд. 6, .

Заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК