Справа № 485/1772/25
Провадження № 2/485/805/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

У вересні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

У позові, з урахуванням уточнень, зазначила, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 грудня 2000 року. Рішення Червонодолинської сільської ради за №1 від 19 червня 2000 року, на підставі якого видавалося свідоцтво не збереглося. Земельна ділянка під вказаним будинком відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №018704, виданого 01 жовтня 1996 року, належить її діду ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, однак право на земельну ділянку не оформила, оскільки заперечень щодо переходу земельної ділянки до позивачки немає.

Посилаючись на те, що відповідно до ст.30 ЗК УРСР та ст.120 ЗК разом із правом власності на житловий будинок до неї перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, однак яке вона оформити позбавлена можливості, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :64:012:0001, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Позивачка позовні вимоги підтримує (вх.№9184/25-вх.від 03.11.2025.).

Відповідачка позовні вимоги визнає (вх.№9344/25-вх.від 07.11.2025.).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 18 грудня 2000 року ОСОБА_4 . Червонодолинською сільською радою на підставі рішення за №1 від 19 червня 2000 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності /а.с.10/.

Рішення Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №1 від 19 червня 2000 року щодо видання свідоцтва на право власності на житловий будинок ОСОБА_5 знищено у зв`язку з пожежею внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, що підтверджується відповіддю №240 від 23 квітня 2025 року, наданою Широківською сільською радою Миколаївської області як правонаступником прав і обов`язків Червонодолинської сільської ради /а.с.13/.

На підтвердження змін прізвища, позивачем надано копію свідоцтва про своє народження серії НОМЕР_1 , видане 11 жовтня 1990 року Червонодолинською сільською радою Снігурівського району, прізвище від народження " ОСОБА_6 "; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 03 листопада 2020 року, згідно якого на підставі актового запису №91 від 15 вересня 2007 року було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_7 ", який рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2011 року розірвано; копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 24 січня 2023 року Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_8 " /а.с.11, 12, 20/.

Земельна ділянка площею 0,25 га, розташована під вказаним будинком, належить ОСОБА_3 , що вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №018704, виданого Червонодолинською сільською радою народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області 01 жовтня 1996 року на підставі рішення Червонодолинської сільської ради народних депутатів від 10 вересня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №727 /а.с.21/.

Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04 жовтня 2024 року, номер витягу НВ-024, земельна ділянка площею 0,2500 га, належна ОСОБА_3 на підставі вказаного вище державного акту, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , сформована з присвоєнням кадастрового номеру :64:012:0001; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); орган, який зареєстрував земельну ділянку - Відділ №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області /а.с.23-28/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 /а.с.22/.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , відповідач у справі, яка згідно з копією спадкової справи №44/2017 до майна померлого, розпочатої 07 лютого 2017 року, спадщину прийняла /а.с.58-71/.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційних довідок № 451294199 та №451294301, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 57,3 кв.м., житлова площа 27 кв.м. за ОСОБА_1 . Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :64:012:0001 не зареєстровано, під забороною та в іпотеці земельна ділянка не перебуває (інформаційна довідка №451298431).

Ринкова вартість земельної ділянки станом на 08 вересня 2025 року у розмірі 196 269,70 грн. підтверджена довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості /а.с.31/.

За даними копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №101), який належить ОСОБА_1 , під житловим будинком з господарськими спорудами зайнято площі 199,9 кв.м., самочинного будівництва не зазначено /а.с.15-18/.

Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч. 2 ст. 373 ЦК України).

Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як обєкта права власності визначено у ч.1 ст. 79 ЗК України (2001 року) як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ст.81 ЗК України (2001 року) громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.23 ЗК 1990 року, у редакції на дату видачі свідоцтва від 18 грудня 2000 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно положень ч. 1, ч.4 ст.30 ЗК 1990 року, яка діяла на час видачі свідоцтва від 18 грудня 2000 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Відповідно до п.11 п.п. "ґ" Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", з 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача) відповідно до ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України.

На підставі ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

У постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15 Верховний Суд України зробив висновок щодо застосування частини першої статті 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - 22 березня 2003 року, та, зокрема, зазначив, що аналіз змісту норм статей 120 та 125 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, які на ній розміщені. Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. При цьому передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Тобто, передбачений ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України перехід права на землю (права власності чи права користування) у разі набуття права власності на нерухоме майно за цивільно -правовою угодою можливий саме за наявності відповідного права у відчужувача нерухомого майна, оформленого і зареєстрованого належним чином

Разом з тим, згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 18 грудня 2000 року Червонодолинською сільською радою на підставі рішення від 19 червня 2000 року № 1, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Таким чином, право власності на домоволодіння позивач набула у 2000 році на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а не за цивільно-правовим договором. Домоволодіння побудовано на земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, яка перебувала у приватній власності ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.141 ЗК України 2001 року підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; є) примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що у зв`язку з набуттям права власності на домоволодіння до ОСОБА_1 за рішенням органу сільської ради не перейшло право власності на земельну ділянку в порядку статті 120 ЗК України і статті 377 ЦК України. Набуття нею права власності на земельну ділянку неможливе без припинення права власності спадкоємця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цю земельну ділянку.

Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки досліджені судом докази не доводять заявлених нею вимог.

Крім того, позивач не позбавлена прав оформити перехід права власності на земельну ділянку шляхом укладення угоди з відповідачкою, яка її право на земельну ділянку не оспорює.

Суд не приймає визнання позову відповідачкою, оскільки таке суперечить вище наведеним положенням закону.

За такого, позовні вимоги є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 02.12.2025.