ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Баладиги Сергія Павловича на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2025 року, ухваленого суддею Юзефовичем С.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (дата складання повного судового рішення не зазначена),

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 та просив суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.09.2019 у справі № 211/5199/19, з 1/4 частки до 1/10 частки з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, посилаючись на зміну його матеріального стану, який значно погіршився через необхідність довготривалого лікування від отриманого поранення під час проходження військової служби.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 гривень 20 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено підстав для зменшення розміру аліментів, визначених раніше до стягнення на утримання неповнолітньої дочки сторін.

Не погодившись із даним судовим рішенням, представник позивача адвокат Баладига С.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування скарги представник позивача по суті зазначив, що 07 лютого 2024 року позивач отримав поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми №1554/335 від 12.02.2024, долученої до матеріалів справи, після чого проходить постійне та довготривале стаціонарне лікування в різних лікувальних закладах по сьогоднішній день, тим самим не в змозі платити той розмір аліментів, що встановлений судовим наказом.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_4 , якийпідтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, відповідачку ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до матеріалів даної судової справи, колегією суддів встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.09.2019 р. по справі 211/5199/19 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь матері дитини ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 27.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення стану здоров`я та матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.

Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.

Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховуючи значне погіршення стану здоров`я платника аліментів через отримане поранення під час захисту Батьківщини та необхідність проходження довготривалого лікування.

До матеріалів справи долучено довідку про обставини поранення молодшого сержанта ОСОБА_1 , який під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, близько 16.30. год. 07.02.2024 року при виконанні бойового завдання у військовій частині НОМЕР_1 під час ворожого обстрілу FPV дроном оборонних позицій, в районі населеного пункту Олександрополь Очеретинської громади Покровського району Донецької області отримав вибухову травму, множинні вибухові поранення голови та обличчя, пошкодження потиличної скроневої кісток, лівої гайморової пазухи, ВЧМТ, множинні ВОСП надпочичних ділянок, передньої та задньої поверхонь грудної клітки, пневмоторакс, ВОСП обох верхніх кінцівок (а.с. 20).

З часу важкого поранення 07.02.2024 року та по день звернення з даним позовом позивач перебуває на стаціонарному лікуванні, почергово в численних лікувальних закладах, про що надані численні виписки (а.с.21-65).

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що висновок суду про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни обставин, які існували на момент ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, передбачених ст.192 СК України і таких, що дають підстави для зменшення їх розміру, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки предметом судового розгляду є вирішення питання про зміну розміру аліментів стягнутих судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.09.2019 року по справі 211/5199/19, розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 слід зменшити з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позову та задоволенням вимог апеляційної скарги, з відповідачки на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 1 211,20 гривень та за подання апеляційної скарги в сумі 1 816,80 грн, який сплачений позивачем, у загальному розмірі 3 028 грн.

В позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5 000 грн.

Об`єм послуг з правничої допомоги підтверджується Договором про надання правничої допомоги №498 від 08.10.2024 року (а.с. 66) та Додатковою угодою № 2 до Договору про надання правничої допомоги №498 від 08.10.2024 року (а.с. 67).

Відповідно п. 1, 2 Додаткової угодию № 2 до Договору про надання правничої допомоги №498 від 08.10.2024 року сторони погодили, що для представництва клієнта у судових засіданнях щодо зміни розміру аліментів встановлених судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №211/5199/19 адвокат Баладига Сергій Павлович зобов`язується надати правову допомогу згідно переліку вказаному у Додатковій угоді. При цьому сторони погодили, що за надання правової допомоги в обсязі, передбаченому п. 1 цієї Додаткової угоди клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі 5 000 грн або після винесення судового рішення по справі щодо зміни розміру аліментів.

З ордеру про надання правничої допомоги серії АМ №1104538 від 18 жовтня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги № 498 від 08 жовтня 2024 року, уповноважує адвоката Баладигу С.П. в Довгинцівському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 9).

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ковалик М.Ф., заперечувала проти заявленого відповідачем розміру на правову допомогу, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, яке є обов`язковим до виконання і може бути змінене шляхом подачі позову боржником про зміну розміру аліментів. Вважає, що звернення за правничою допомогою до адвоката і понесення витрат на розгляд справи в суді є виключно витратами позивача, які не підлягають покладенню на відповідача. Крім того, посилається, що позивач мав право звернутися за безоплатною правовою допомогою, однак визначив для себе захист прав шляхом звернення за платною правничою допомогою, враховуючи, що справа є незначною, враховуючи критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, в задоволенні витрат на правничу допомогу просить відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 та від30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Проаналізувавши подані позивачем докази, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 доведено обсяг наданих та виконаних послуг на правову (правничу) допомогу та їх вартість у вказаному ним розмірі.

Посилання відповідачки на те, що витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню, оскільки позивач мав право звернутися за безоплатною правовою допомогою і він не скористався наданим йому правом, є неспроможними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Виходячи з наведеного та у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баладига С.П., про стягнення з відповідачки витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн підлягають задоволенню, і вказана сума є співмірною із складністю справи та витраченим адвокатом часом.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката Баладиги Сергія Павловича, задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2025 скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Зменшити розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.09.2019 року у справі № 211/5199/19, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу) до 1/10 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 грудня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанції 3 028,00 гривень та витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 5 000,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді