Справа № 554/4906/25
Номер провадження 2/948/297/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Ткач Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - 2 Бучавої А.С.,

психолога ОСОБА_3 ,

неповнолітньої дитини,

в інтересах якої заявлено позов ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, Виконавчий комітет Машівської селищної ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 20.11.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,-

у с т а н о в и в:

у квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду міста Полтави з позовом до ОСОБА_5 , у якому просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини, починаючи з 01.04.2025 року і до досягнення нею повноліття (а.с.2-9).

Позов мотивований тим, що з 06.05.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 29.11.2018 року шлюб сторін був розірваний, з того часу відповідач практично припинив спілкування з донькою та їхня донька проживала з позивачем. З 01.04.2021 року стала проживати у м. Полтава, у житловому будинку з хорошими умовами.

03.02.2023 року позивач уклала шлюб з гр. ОСОБА_6 , який разом з нею піклується про її доньку та утримують матеріально.

Позивач зауважила, що батько дитини з 2018 року не цікавиться ані станом здоров`я, ані її життям, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За 7 років проживання ОСОБА_7 з матір`ю він участі у вихованні, піклуванні, матеріальному забезпеченні дитини не приймав та не спілкується з нею, а всі спроби позивачки залучити батька до життя їхньої доньки не дали результату, а тому вона вважає, що відповідач свідомо та відкрито ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

При цьому, стосунки між позивачем та донькою є дружними та сприяють гармонійному розвитку дитини, донька знаходиться на повному її утриманні, всі питання щодо її виховання вирішуються позивачкою самостійно.

Також зазначила, що відсутність участі відповідача у житті дитини унеможливлює отримання нею певних документів, зокрема наразі відсутня можливість зареєструвати місце проживання дитини.

Своєю ухвалою від 09.04.2025 року Октябрський районний суд м. Полтави передав справу до Машівського районного суду Полтавської області, для розгляду за підсудністю (а.с.33).

02.06.2025 року Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучив третіх осіб: Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради та виконавчий комітет Машівської селищної ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, а також зобов`язав Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача) (а.с.45).

01.07.2025 року суд встановив строк для подання висновку щодо розв`язання спору, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.67).

У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову, покликаючись на те, що позивач та відповідач розлучилися в 2018 році і з того часу батько не займається вихованням доньки, не утримує дитину, стосунків у дитини з батьком не має. Матеріальна допомога від батька полягає в наданні харчування під час того, як дівчинка гостює в батька та дідуся і бабусі, оскільки відповідач проживає з батьками.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, а саме рекомендованими листами за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.89,90, 103,104,116,117), натомість 28.10.2025 року від відповідача надійшла до суду заява про визнання позову, у якій він повідомив, що повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, підтвердив, що йому зрозумілі правові наслідки визнання позову, передбачені ЦПК України та СК України, також просив засідання у даній справі проводити без його участі, в додатку до чого надав нотаріально засвідчену заяву про згоду на усиновлення (удочеріння) його доньки іншою особою (а.с.112,113).

Представник третьої особи -1 в судове засідання не з`явився, в заяві від 12.09.2025 представник Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради Сомик Д.М. просила провести розгляд справи без її участі та при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.91,92).

Представник третьої особи - 2 просила прийняти рішення в якнайкращих інтересах дитини.

Суд, заслухавши позивача та її представника, з`ясувавши в присутності психолога думку дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`ясувавши правову позицію відповідача та представників органів опіки та піклування, дослідивши надані письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_5 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 18.08.2011 року (а.с.25).

Сторони з 06.05.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.11.2018 року (а.с.21,22,26).

03.02.2023 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після чого отримала прізвище ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 03.02.2023 року (а.с.27).

За Витягами з реєстру територіальної громади №2023/002851767 від 07.04.2023 року, №2023/002853702 від 07.04.2023 року, №2025/003795691 від 20.03.2025 року та довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1 від 11.04.2023 року позивач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.12-14,23,24).

Згідно з відомостями виконавчого комітету Машівської селищної ради №08-04/12/635 від 25.03.2025 року у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 6 осіб, зокрема: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07.04.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.04.2023 року та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.03.2023 року (а.с.15).

Позивач ОСОБА_8 згідно договору оренди нерухомого майна орендувала з 01.04.2021 року по 01.04.2022 року включно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17,18).

З наданої медичної довідки лікаря ТОВ «Медичний центр «Сімейний» від 28.03.2025 року відомо, що ОСОБА_10 , 2011 р.н. була на огляді у педіатра та зазначено, що наразі дитина здорова (а.с.16).

За повідомленням медичного директора ТОВ «МЦ «Сімейний» Денисенко Ю. №13/06/25-1 від 13.06.2025 року відомо, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є декларантом даного закладу. ОСОБА_1 за останні 2 місяці не зверталася за допомогою по стану здоров`я своєї дитини. Зауважень з попередніх відвідувань до матері не було, не фіксувались випадки недогляду за дитиною з боку матері. Відвідування медичного закладу відбувається за потребою (а.с.64).

Згідно з характеристикою, наданою директором КЗ «Полтавської загальноосвітньої школи I - III ступенів №19 Полтавської міської ради Полтавської області» Канівець І. та класним керівником вказаного закладу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у другому класі вказаної школи, зарекомендувала себе як дисциплінована, уважна учениця, має навчальні досягнення достатнього рівня, має гарний загальний розвиток, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно та відповідально, активна, самостійна, згубних звичок не має. Також зазначено, що її мати ОСОБА_8 бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує достатній рівень навчання. Батько ОСОБА_5 , із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у навчанні та вихованні участі не приймає, з класним керівником на зв`язок не виходить, батьківські збори не відвідує, не бере участь в опитуванні, які проводить класний керівник та адміністрація школи з приводу покращення навчання, харчування та безпеки дітей, не цікавиться шкільним та позашкільним життям ОСОБА_7 (а.с.28).

За повідомленням старости Оріхівського старостинського округу виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Гриценко О. №02.20-3/10/61 від 29.05.2025 року відповідач по справі ОСОБА_5 зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с.44,57).

Актом обстеження умов проживання ОСОБА_5 від 27.06.2025 року за адресою: АДРЕСА_4 було встановлено, що в помешканні є газове та дров`яне опалення, будинок є приватним, ведеться сільське господарство, є пасіка, санітарно - гігієнічний стан помешкання задовільний, в помешканні чисто, будинок вмебльований, наявна побутова техніка, на час гостювання в дитини є окрема мебльована кімната, також зазначено, що батько, дід, баба, хрещена та рідні підтримують зв`язок з ОСОБА_7 , родина привітна (а.с.81).

У письмових поясненнях від 27.06.2025 року відповідач ОСОБА_5 повідомив, що він розлучений з ОСОБА_12 , мають спільну доньку ОСОБА_4 . Одночасно повідомив, що він заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітньої доньки, оскільки не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З часу розлучення він підтримує стосунки з донькою, спілкується по телефону, підтримує матеріально та шкільні канікули вона проводила більшість у Березівці (а.с.82).

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що з урахуванням отриманої характеристики щодо ОСОБА_4 , її пояснень, здійснення обстеження умов проживання батька ОСОБА_5 , наданих ним письмових пояснень, керуючись ст.ст.141,155,164 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» недоцільно позбавляти ОСОБА_5 батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.78,79).

У судовому засіданні з`ясовано думку неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав, не бажає з ним спілкуватися, останні 6-8 років проживає з мамою та бажає щоб її всиновив чоловік мами. Також повідомила, що на канікулах буває гостює в батька, та стосунки з ним погані.

Психолог повідомила, що дитина говорить правду та з її розповіді вбачається що в стосунках з батьком є проблеми.

28.10.2025 року відповідач ОСОБА_5 направив до суду заяву про визнання позову в повному обсязі, а також заяву, у якій він дав свою згоду на усиновлення (удочеріння) своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянином ОСОБА_6 , з присвоєнням їй прізвища та по батькові усиновителя про що просить постановити відповідні рішення, яка зареєстрована приватним нотаріусом у реєстрі за №1212 (а.с.112,113).

У частині першій статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункту 1 статті 18 Конвенції).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

За змістом ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року в справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), вказано, що «розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22 (провадження №61-13923св23)).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд доходить висновку що вказані стороною позивача доводи не свідчать про необхідність застосування до відповідача крайнього заходу впливу, яким є позбавлення особи батьківських прав, що тягне за собою істотні правові наслідки як для батька, так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Натомість при опитуванні відповідача представником органу опіки та піклування батько дитини повідомив, що з моменту розлучення з матір`ю дитини він підтримує зв`язок з донькою, спілкується по телефону та підтримує матеріально, шкільні канікули донька проводить в батька. При цьому в судовому засіданні дитина підтвердила, що на шкільних канікулах гостює в батька, аліменти в судовому порядку позивачем раніше не стягувалися, а тому обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Щодо визнання відповідачем позову, то суд звертає увагу на постанову КЦС ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, в якій зроблено висновок про неможливість батьків відмовитися від дитини. Верховний Суд указав, що відповідно до частин 2, 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тому заяви відповідачки, в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає таке.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За нормами ч.1 ст.191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З огляду на викладене суд, ураховуючи матеріальний стан відповідача, те, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання та виховання дітей, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому доходить висновку про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, розмір яких відповідає положенням ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України.

Ураховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач звільнена від сплати судового збору за заявлену вимогу про стягнення аліментів, а в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав відмовлено, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті на момент подання цього позову в електронній формі з застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто 484,48 грн, а інші 50 відсотків судового збору, тобто 484,48, компенсувати за рахунок держави, що відповідає вимогам статей 141, 142 ЦПК України.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 142, 209-245, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, Виконавчий комітет Машівської селищної ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 484,48 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 від 23.02.2023.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 виданий 01.07.2004 року.

Третя особа - 1: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава Полтавської області, .

Третя особа - 2: Виконавчий комітет Машівської селищної ради Полтавської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 113, с-ще Машівка Полтавського (Машівського) району Полтавської області, .

Повний текст Рішення складений 28.11.2025.

Суддя С.М.Косик