Провадження № 2-др/127/166/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Воробйов В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника позивача Опанасюка Павла Павловича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батькабуло розглянуто та ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що 27.11.2025 року Вінницьким міським судом Вінницької області було прийнято рішення у справі, яким задоволено позовні вимоги позивача частково, надавши дітям дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України у супроводі матері. Разом з тим, судом відмовлено у задоволенні вимоги про надання дозволу малолітнім дітям на тимчасовий виїзд за кордон в супроводі баби ОСОБА_3 з підстав ненадання належних та допустимих доказів родинних відносин із супроводжуючою особою, можливості останньої виїжджати за кордон. Проте, як зазначає представник позивача, докази на підтвердження наявності родинних зв`язків між дітьми та їх бабою надавались приватному нотаріусу ОСОБА_4 , яка і була встановлена нею. Внаслідок того, що приватним нотаріусом була ідентифікована особа бабусі та наявність родинних зв`язків з малолітніми дітьми позивача, позивачем помилково не було надано до суду ці додаткові документи. На підтвердження вимог про ухвалення додаткового рішення представником позивача долучено копії документів відносно баби, які надавались позивачем приватному нотаріусу для оформлення відповідної заяви. На підставі викладеного представник просив ухвалити додаткове рішення, яким:

- надати малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн, перелічених у рішенні від 27.11.2025 року у справі № 127/29502/25 з метою оздоровлення та туризму без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2 , у супроводі бабусі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дати набрання рішенням законної сили і до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- надати малолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн, перелічених у рішенні від 27.11.2025 року у справі № 127/29502/25, з метою оздоровлення та туризму без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2 , у супроводі бабусі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дати набрання рішенням законної сили і до 31.12.2027 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних в матеріалах справі доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання. Зважаючи на те, що цивільна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно вирішення питання про судові витрати здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батькабуло задоволено частково. Надано дітям дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України у супроводі матері. Разом з тим, судом відмовлено у задоволенні вимоги про надання дозволу малолітнім дітям на тимчасовий виїзд за кордон в супроводі баби ОСОБА_3 з підстав ненадання належних та допустимих доказів родинних відносин з супроводжуючою особою, можливості останньої виїжджати за кордон. (а.с. 28-30).

Отже, судом під час розгляду справи було вирішено всі вимоги, які були предметом розгляду в суді на підставі поданих доказів.

Слід відзначити, що за змістомч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Також ст. 83 ЦПК України визначено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, Цивільно-процесуальним кодексом України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Згідно роз`яснень, наданих у п.20 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Отже, судом під час розгляду справи було вирішено всі вимоги, які були предметом розгляду в суді зі сторони позивача.

З огляду на викладене, доводи викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення, не стосуються нерозглянутих судом заявлених вимог, оскільки всі заявлені вимоги були вирішені, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику, що ОСОБА_3 не позбавлена права на звернення до суду з окремим позовом з приводу недоведених позовних вимог у цьому провадженні, у разі зміни обставин щодо таких вимог.

Керуючись ст.ст. 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви заяву представника позивача ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02.12.2025 року.

Суддя: