Провадження № 2/756/8551/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шролик І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - КП ВО «Київтеплоенерго») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що виникла станом на 31 серпня 2025 року за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , у загальному розмірі 145796,23 грн., з яких: заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3061,92 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 529,71 грн., три відсотки річних у розмірі 145,45 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з гарячого водопостачання у розмірі 13629,38 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 2357,91 грн., три відсотки річних у розмірі 647,55 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 11395,36 грн., інфляційна складова боргу - 1971,40 грн., три відсотки річних - 541,31 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води 32227,42 грн., інфляційна складова боргу - 5575,32грн., три відсотки річних - 1530,96 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 серпня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 16444,03 грн., інфляційна складова боргу - 2290,08грн., три відсотки річних - 635,96 грн., пеня - 773,73 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 серпня 2025 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 40958,24 грн., інфляційна складова боргу - 5385,07 грн., три відсотки річних - 1478,01 грн., пеня - 1798,22 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1557,02 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 785,32 грн., заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 76,86та просить стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що ОСОБА_1 є споживачкою послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, відповідачу надавалися послуги з централізованого опалення, теплової енергії, та постачання гарячої води, проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31 серпня 2025 року становить 145796,23 грн.

Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася).

З цих підстав позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги та вирішити питання судових витрат.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 03 жовтня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І. С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України.

20 жовтня 2025 року від відповідачки ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила застосувати до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності, визнати безпідставними позовні вимоги, що стосуються стягнення з ОСОБА_1 частини боргу за відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що відповідно до витягу № 136447900 від 02 вересня 2025 року з реєстру територіальної громади м. Києва за адресою АДРЕСА_2 , з 12 жовтня 2012 року зареєстровано 4 особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що несправедливо покладати обов`язок сплати боргу на одного з чотирьох членів родини, яка зареєстрована у відповідній кімнаті та має право на корисутвання житлом на підсатві ордеру, власником особового рахунку є мати. Вона не проживає у вказаній кімнаті понад три роки, оскільки винаймає житло. Погоджується на сплату лише частини боргу.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».

Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є споживачкою послуг, які надає позивач.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Водночас такому праву прямо відповідає визначений в п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Відповідач ОСОБА_1 від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, теплової енергії, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 серпня 2025 року становить 145796,23 грн.

Станом на день звернення позивача до суду відповідачка не сплатила зазначену заборгованість.

Відповідно до п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.

Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином.

Враховуючи те, що Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідачки ОСОБА_1 як споживачки, виник обов`язок щодо оплати цих послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Також слід зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тобто споживач, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Аналогічний за змістом правовий висновок висловлено ВС у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У поданому відзиві, відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності до частини заявлених вимог.

Щодо пропуску строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Судом враховано, що позивач звернувся до суду з цим позовом 03 жовтня 2025 року, суд приходить до переконання, що позивачем пропущений строк звернення до суду до заявлених вимог в період до квітя 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом, з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

З урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з 02 квітня 2017 року, строк позовної давності не пропущений, тому підлягають задоволенню. Враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 02 квітня 2017 року по 31 серпня 2025 року.

За розрахунком заборгованості, наведеним позивачем вбачається, що станом на 31 серпня 2025 року заборгованість відповідача за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання до 01 травня 2018 року становила 13629,38 грн., а у період з липня 2015 року по квітень 2017 року 7075,48 грн.

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» за період з липня 2015 року по 31 березня 2017 року в загальному обсязі 7075,48 грн. знаходяться поза межами строків позовної давності, тому в їх задоволенні слід відмовити позивачу на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

За період з квітня 2017 року по 01 травня 2018 року з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6553,90 грн., що доводиться розрахунком заборгованості.

Суд дійшов висновку що розмір заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року по травень 2025 року, є доведеним, знаходиться в межах строку позовної давності та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у загальному розмірі 113060,07 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 3% річних, інфляційні втрати та пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Окремо судом розраховано інфляційні втрати в розмірі 16979,99 грн (з яких 1228,41грн. (перерахована інфляційна складова за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання до 01 травня 2018 року) + 529,71 грн. + 11395,36 грн. + 1971,40 грн. + 5575,32 грн. + 2290,08 грн. + 5385,07 грн.) та 3% річних 4659,21 грн (327,52 грн. + 1220,00 грн. + 145,45 грн. + 541,31 грн. + 1530,96 грн. + 635,96 грн. + 1478,01 грн.) на заборгованість за централізоване опалення та гаряче водопостачання з липня 2017 року по травень 2018 року.

У зв`язку з простроченням оплати спожитих відповідачкою житлово-комунальних послуг з неї на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних у розмірі 4659,21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 16979,99 грн.

Згідно до ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг

У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з розрахунком позивача, пеня за несвоєчасне виконання відповідачкою грошового зобов`язання становить 2571,95 грн.

Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідачки заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року по травень 2025 року в розмірі - 113060,07 грн., 3% річних - 4659,21 грн., інфляційних витрат - 16979,99 грн., пені - 2571,95 грн., що у загальному розмірі становить 137271,22 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням частково задоволення позовних вимог, з відповідачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2850,95 грн., відповідно розрахунку (137271,22 х 3028 : 145796,23).

Керуючись ст. 2, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. площа Івана Франка, 5) заборгованість за надані послуги за період з 02 квітня 2017 року по 31 серпня 2025 року у розмірі 137271,22 грн. та витрати зі сплати судового збору 2850,95 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місцезнаходження: м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 40538421);

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.С. Шролик