Єдиний унікальний номер 448/2003/25
Провадження № 2-н/448/64/25
У Х В А Л А

27.11.2025 року м.Мостиська

Суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Качор С.Б. звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно вимог ст.160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч.2 ст.167 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За своїм правовим змістом судовий наказ це особливий вид судового рішення, який ґрунтується на безспірних вимогах заявника, що обов`язково має бути підтверджено письмовими доказами (документами) які видані за спеціальною встановленою процедурою (свідоцтва, довідки, витяги з реєстрів, тощо).

Право на стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дитина, а відтак до заяви має бути долучено докази про те, що дитина проживає із заявником, оскільки у випадку відсутності таких документів цей факт підлягає доведенню, може бути спірним, що не вирішується у наказному провадженні.

Як встановлено судом, представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Качор С.Б. звертаючись із заявою про видачу судового наказу вказав, що малолітній син ОСОБА_2 проживає із нею та перебуває на її повному утриманні, однак таким не надано будь-яких доказів, які б підтвердили факт проживання і, відповідно, перебування малолітньої дитини саме на її (заявниці) утриманні.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, вимога про стягнення аліментів з ОСОБА_2 не підтверджена належними доказами, тому така, як вважає суд, подана із порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, вважаю, що вказана заява подана із порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а тому у видачі судового наказу, слід відмовити, відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.161, 165, 166, 167, 260-261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання даної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В.Кічак