Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4422/25 Головуючий у 1-й інст. Івашкевич О.Г.
Категорія 84 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Лугини О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/4422/25 за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Хільчевського Сергія Олександровича, до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Ту Ю", третя особі - приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, за заявою адвоката Хільчевського Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хільчевського Сергія Олександровича, на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2025 року, постановлену під головуванням судді Адамовича О.Й.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року адвокат Хільчевський С.О., діючи в інтересах позивача, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобільBMW Х5, 2007 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також зняти з вказаного транспортного засобу арешт, накладений згідно з постановою про арешт майна боржника, серія та номер 76370865 від 15.11.2024 року, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О., номер обтяження 31660053 від 15.11.2024 року.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Житомирської області Волковій Євгенії Олегівні та іншим приватним виконавцям чи відділам державної виконавчої служби (у разі передання виконавчого провадження, а також пред`явлення виконавчого листа Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №279 3805/24 про стягнення коштів з ОСОБА_2 до іншого приватного виконавця чи відділу державної виконавчої служби) вчиняти дії з продажу арештованого майна, а саме: транспортного засобу BMW Х5, 2007 року випуску, зеленого кольору, двигуен № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також просив заборони приватному виконавцю виконавчого округу Житомирської області Волковій Євгенії Олегівні та іншим приватним виконавцям чи відділам державної виконавчої служби (у разі передання виконавчого провадження, а також пред`явлення виконавчого листа Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №279/3805/24 про стягнення коштів з ОСОБА_2 до іншого приватного виконавця чи відділу державної виконавчої служби) вчиняти дії з приводу розшуку майна (винесення постанови про розшук майна боржника) арештованого майна, а саме: транспортного засобу BMW Х5, 2007 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Хільчевський С.О., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити у цій справі нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Зокрема, вважає помилковим висновок суду про те, що обраний позивачем вид забезпечення позову не передбачений статтею 150 ЦПК України.

Наголошує на тому, що у заяві про забезпечення позову вказано на співвідношення заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, зокрема, було вказано, що забезпечення позову не призведе до зупинення виконання рішення суду, оскільки за боржником зареєстровано ще один транспортний засіб BMW Х5, 2008 року випуску, сірого кольору, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 . держ. номер: НОМЕР_4 , коштів від реалізації якого, зважаючи на суму стягнення, мас вистачити для виконання рішення суду.

Натомість, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовної заяви, оскільки примусова реалізація майна та оголошення в розшук буде порушувати право власності позивача та обмежувати його здійснення відносно транспортного засобу, що суперечить положенням ст. 321 ЦК України, яка визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Окрім того, твердження суду про недоведеність позивачем того факту, що виконавче провадження здійснюється саме з виконання виконавчого листа №279/3805/24 про стягнення коштів у ОСОБА_3 , не відповідає дійсності, оскільки до позовної заяви було долучено копію рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 2 червня 2025 року по справі №296/75/25, в якому ці обставини є встановленими, а отже не підлягають доказуванню.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд має враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Серед передумов забезпечення позову, передбачених частиною другою статті 149 ЦПК України, визначено можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ключовим при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (див. пункти 40-43, 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 дійшла висновку, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову за своєю суттю повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення у випадку задоволення позову в майбутньому та усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У заяві позивач не навів доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Таким чином, судом правомірно відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хільчевського Сергія Олександровича, залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2025 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: