печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради «Київтеплоенерго»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»), звернулося до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17729,00 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2925,27 грн., три проценти річних у розмірі 708,19 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6379,79 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1052,70 грн., три проценти річних у розмірі 254,88 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 21514,05 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3551,09 грн., три проценти річних у розмірі 859,69 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 30971,82 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 5114,37 грн., три проценти річних у розмірі 1238,19 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26424,58 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3542,02 грн., три проценти річних у розмірі 842,51 грн., пеню в розмірі 1025,05 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі18080,11 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3063,09 грн., три проценти річних у розмірі 728,17 грн., пеню в розмірі 885,97 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1477,24 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1591,53 грн.; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 114,38 грн.; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 114,94 грн. та 3028,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги № 601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 1 травня 2018 року теплової енергії.

Відповідачі є споживачами послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити інфляційні втрати та три проценті річних. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценті річних.

На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову.

Ухвалою судді від 4 серпня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

8 вересня 2025 року від представника позивача Хахановського А.В. надійшла заява про залучення до участі у справі співвідповідача - ОСОБА_3 , оскільки останній також зареєстрований за вказаною адресою.

Ухвалою судді від 8 вересня 2025 року залучено до участі у вказаній справі в якості співвідповідача - ОСОБА_3 .

3 жовтня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання вказує, що визнає позовні вимоги лише в частині стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги централізованого опалення, та заперечує щодо позовних вимог в частині нарахування плати за абонентське обслуговування, заборгованості за гаряче водопостачання (через відсутність фактичного споживання), штрафних санкцій (з урахуванням заборон під час пандемії COVID-19 та воєнного стану) та вимог, щодо яких пропущено позовну давність.

Вважає, що у відповідача відсутні підстави для нарахування абонентської плати, оскільки між позивачем та відповідачем не укладено індивідуальний договір про надання послуг, а існує лише колективний договір, отже, вимога щодо нарахування плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 477,24 грн. є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відсутність індивідуального договору виключає правові підстави для стягнення такої плати, оскільки законодавство чітко обмежує її застосування виключно індивідуальними договорами.

Вказує, що позові вимоги про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води є безпідставними та необґрунтованими, оскільки зазначена послуга фактично не надавалася. Відсутність фактичного надання послуги виключає виникнення будь-якого боргу, оскільки оплата може стягуватися виключно за реально спожиті або надані послуги. У відповідача встановлено індивідуальний прилад обліку - лічильник № 4077075 для належного обліку гарячого водопостачання. 02.11.2022 була проведена його повірка, що підтверджується електронним протоколом № 276-04133, в якому зафіксовано показник лічильника - 00019,026 куб. м, що є остаточним значенням після проведення повірки. 12.11.2024 представниками відповідача було проведене зняття контрольних показників з вузла розподільного гарячої води, та складено Акт № 73947, в якому зазначено, що показники лічильника № 4077075 на момент зняття показників є 00020,627 куб.м.

Отже, з моменту проведення зазначеної повірки (Акт № 73947 від 12.11.2024) проведення контрольних показників і по теперішній час відповідач фактично не користувався послугами з постачання гарячої води, про що свідчить регулярна передача щомісячних показників лічильника шляхом телефонного дзвінка за номером позивача. Факт відсутності споживання також підтверджується показниками цього ж лічильника станом на 30.09.2025, які становлять 00020,787 куб.м., тобто, за майже три роки (35 місяців) різниця у показниках склала лише 1,761 куб.м.

Таким чином, зміна показників лічильника з 00019,026 куб.м станом на 02.11.2022 до 00020,787 куб.м станом на 30.09.2025 не доводить факту реального отримання відповідачем послуг з гарячого водопостачання, а є наслідком технічних процесів у системі ГВП та особливостей роботи приладу обліку.

Щодо періоду з 01.05.2018 до 01.11.2022 зазначає, що протягом цього періоду ситуація з нарахуванням заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання залишалася практично аналогічною. Оскільки, у вказаній квартири встановлений індивідуальний прилад обліку - лічильник № 4077075, який функціонує з 2014 року. Факт придбання та встановлення лічильника підтверджується: замовленням покупця № 550 від 27.06.2014 та паспортом лічильника № 4077075.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за період з 17.03.2020 по 30 днів після завершення карантину (пандемія COVID-19) та за період з 24.02.2022 по 29.12.2023 (воєнний стан в Україні) нарахування будь-яких штрафних санкцій за житлово-комунальні послуги було прямо заборонено. Відповідно, будь-які нарахування позивачем штрафів, пені, інфляційних нарахувань чи процентів річних за ці періоди є незаконними та не підлягають стягненню.

Крім того, зазначає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання та централізованого гарячого водопостачання за період до 12.03.2017 (а для санкцій - до 12.03.2020) не підлягають задоволенню, оскільки сплив строк позовної давності щодо таких вимог.

12 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких заперечує щодо стягнення боргу за гаряче водопостачання, оскільки показники лічильника за період з 2018 по 2025 рік демонструють відсутність реального споживання, у зв`язку з цим, будь-які штрафні санкції (пеня, інфляція, 3% річних) не можуть нараховуватися на неіснуючий борг.

12 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, справу просила розглянути на підставі поданого відзиву та доповнень до відзиву на позовну заяву.

13 листопада 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у місті Києві здійснює КП «Київтеплоенерго».

28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання КП «Київтеплоенерго», як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання вважається акцептованим усіма споживача, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (далі - кредитор) та КП «Київтеплоенерго» (далі - новий кредитор) було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Згідно пункту 1.3 договору цесії кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії.

Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору цесїї КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 17 729,00 грн. та за спожиті послуги з постачання гарячого водопостачання у розмірі 6 379,79 грн. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києві від 08.07.2025 № 133621480 встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1 квітня 2008 року зареєстровані за вказаною адресою.

Вказана квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, що підтверджується наявними в матеріалах справи корінцями нарядів на включення та відключення, відомостями про облік споживання послуг х постачання теплової енергії по адресу: АДРЕСА_2 .

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII).

Згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 755/10683/17, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц).

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин та втратили чинність 01 травня 2022 року (далі - Правила № 630).

Згідно з пунктами 18, 20 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки (пункт 30 Правил № 630)

Відповідно до пункту 10 Правил № 630 справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання (абзац п`ятий пункту 15 Правил № 630).

Відповідно до пункту 29 Правил № 630 споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Отже, за наявності у квартирі засобу обліку гарячої води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з позовом до суду представник позивача вказує, що відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.05.2018 по 30.06.2025, а саме: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 21514,05 грн.; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 30971,82 грн.; за період з 01.11.2021 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26424,58 грн.; заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 18080,11 грн.

Відповідно до замовлення покупця № 550 від 27.06.2014 та паспорта лічильника № 4077075 встановлено факт придбання та встановлення лічильника № 4077075.

12 листопада 2024 року слюсарем КП «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 складено акт № 73948 зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , вузол обліку № 1, показання 20,627 куб. м, організація, що проводила повірку - ТОВ «ЕТАЛОН ЛТД», дата повірки 4 листопада 2021 року, пломба № 053978552, тобто у даній квартирі встановлено індивідуальний прилад - лічильник № 4077075.

Відповідно до електронного протоколу № 276-04133 від 2 листопада 2021 року була проведена повірка вказаного лічильника, в якому зафіксовано показник лічильника - 00019,026 куб. м., тобто за період з 02.11.2021 по 12.11.2024 різниця у показниках склала лише 1,761 куб.м.

Таким чином, зміна показників лічильника з 00019,026 куб.м. станом на 02.11.2022 до 00020,787 куб.м станом на 30.09.2025 не доводить факту реального отримання відповідачами послуг з гарячого водопостачання, а є наслідком технічних процесів у системі ГВП та особливостей роботи приладу обліку.

Отже, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення з відповідачів за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 30971,82 грн.; за період з 01.11.2021 заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 18080,11 грн. задоволенню не підлягають.

Також враховуючи, що вимога про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних (згідно зі ст.625 ЦК України) є похідною від вимоги про стягнення основного боргу, відтак позовні вимоги у частині стягнення інфляційну складову боргу у розмірі 5114,37 грн., три проценти річних у розмірі 1238,19 грн. за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води; інфляційної складової боргу у розмірі 3063,09 грн., три проценти річних у розмірі 728,17 грн. та пені в розмірі 885,97 грн. за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води, не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за період з 01.05.2018 по 30.06.2025, а саме: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 21514,05 грн.; за період з 01.11.2021 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26424,58 грн., підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.

Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідачів також існує заборгованість у період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 114,38 грн., та за період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1477,24 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Оскільки суд дійшов висновку, що з 2014 року відповідачі не отримують послугу з гарячого водопостачання, то у період до 31.10.2021 стягнення заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 114,94 грн., та за період з 01.11.2021 з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 1591,53 грн., задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідачів на підставі ст. 625 ЦК України за період часу з 01.01.2024 по 30.06.2025 інфляційну складову боргу у розмірі 3551,09 грн., три проценти річних у розмірі 859,69 грн. за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення; інфляційну складову боргу у розмірі 3542,02 грн., три проценти річних у розмірі 842,51 грн. та пеню в розмірі 1025,05 грн. за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26424,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

В зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків річних, індексу інфляції та пені за період з 01.01.2024 по 30.06.2025 підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17729,00 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2925,27 грн., три проценти річних у розмірі 708,19 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6379,79 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1052,70 грн., три проценти річних у розмірі 254,88 грн., то слід зазначити наступне.

Заявляючи позовні вимоги до відповідачів КП «Київтеплоенерго» вказувало про те, що у відповідачів наявна заборгованість за період з липня 2015 року по травень 2018 року.

На підтвердження вказаних вимог про стягнення заборгованості до вказаної дати КП «Київтеплоенерго» надало копію договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

Водночас, у вказаному договорі взагалі не зазначено за який період була нарахована вказана заборгованість. Відтак, у суду відсутні підстави для висновку про те, що вказана заборгованість була нарахована в межах позовної давності.

За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду у липні 2025 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійної підставою для відмови у позові.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (статті 262 ЦК України).

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що представником відповідача Лобач Н.М. заявлено клопотання про застосування позовної давності, а позивач не надав доказів переривання позовної давності, то суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем пропущена позовна давність за вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за період з липня 2015 року до травня 2018 року.

Також враховуючи, що вимога про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних (згідно зі ст.625 ЦК України) є похідною від вимоги про стягнення основного боргу, відтак позовні вимоги у частині стягнення: заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17729,00 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2925,27 грн., три проценти річних у розмірі 708,19 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6379,79 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1052,70 грн., три проценти річних у розмірі 254,88 грн., не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, а саме 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 625ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 21514,05 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3551,09 грн., три проценти річних у розмірі 859,69 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26424,58 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3542,02 грн., три проценти річних у розмірі 842,51 грн., пеню в розмірі 1025,05 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1477,24 грн.; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 114,38 грн.; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 114,94 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (площа Івана Франка, 5, м. Київ, 01001, ).

Відповідачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий).

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2025 року.

Суддя О.Л. Бусик