Справа № 309/3088/25
Провадження № 2/309/1101/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2025 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого Орос Я.В.
за участю секретаря Калинич Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа на стороні позивача , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав ,
У серпні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поковба Т.В., звернулася до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа на стороні позивача , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Позов вимоги вмотивовано тим, що дочка позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , однак вже близько 15 років не проживає за місцем реєстрації. Остання постійно змінює місце проживання, одруженою ніколи не була. ОСОБА_2 народила двох дітей дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після народження старшої дочки ОСОБА_3 , відповідачка практично відразу залишила дитину на ОСОБА_1 та пішла проживати до співмешканця. Час від часу приходила додому, навідувала дочку ОСОБА_5 , однак участі у вихованні та утриманні дитини ніколи не брала. Вихованням внучки ОСОБА_5 від народження займається позивач, піклується про неї та забезпечує всім необхідним. На сьогоднішній день ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 382 та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 Відділом РАЦС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області 02.10.2009р. Батько дитини невідомий, він записаний відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері, що підтверджується витягом з ДРАЦС громадян про народження із зазначенням відомостей про батька.
ОСОБА_2 жодним чином не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує її, що підтверджується доданими до позовної заяви документами. Відповідач ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, взагалі не підтримує стосунки з дочкою ОСОБА_5 та позивачем. Так, відповідно до рішення Хустського районного суду від 02.06.2021р. справа № 309/1424/21 ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно своєї молодшої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відтак, оскільки мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то з посиланням на приписи ст.164 СК України, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою суду від 28.08.2025 року прийнято заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поковба Т.В., та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Поковба Т.В. не з`явилися надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.
Представник третьої особи Уманська А.О. у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. На адресу суду надіслала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі та врахувати висновок наданий органом опіки та піклування.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялась неодноразово, що стверджено розписками, які знаходяться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву на позовну заяву не подавала.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.07.2025 року (а.с.7).
ОСОБА_2 народила двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 02.10.2009 року (а.с.8), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відносно дочки ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав, що підтверджено рішенням Хустського районного суду від 02.06.2021 року, яке набрало законної сили 17.06.2022року (а.с.16-19).
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №382 та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 , згідно якого батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері, що підтверджується витягом з ДРАЦС громадян про народження із зазначенням відомостей про батька (а.с.15).
ОСОБА_2 жодним чином не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує.
Згідно Акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянки ОСОБА_1 від 08.07.2025 року, складеного депутатом Хустської міської ради Сочка О.А. вбачається наступне. В результаті обстеження встановлено, що гр. ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з своєю онукою ОСОБА_3 . Разом з тим встановлено те, що вихованням, матеріальним забезпеченням та повним утриманням ОСОБА_3 займається її бабуся ОСОБА_6 . Батьки ОСОБА_3 участі в її вихованні не беруть. Крім того, встановлено, що у квартирі ОСОБА_1 наявні належні житлово-побутові умови для проживання онучки: приміщення чисте, забезпечене необхідними зручностями (опалення, електропостачання, водопостачання). У дитини є окрема зона для сну та навчання, забезпечено належне харчування, догляд і гігієна (а.с.12).
Крім того відсутність інтересу відповідача ОСОБА_2 до дитини підтверджується Характеристикою зі школи складеної директором школи О. Липчей та класним керівником М.Джумурат від 03.07.2025року. А саме згідно даної характеристики вбачається, що матір не цікавиться навчанням дитини та не приділяє уваги вихованню дочки. Зв`язок зі школою підтримує бабуся ОСОБА_1 , відвідує всі батьківські збори та сумлінно ставиться до своїх виконання своїх обов`язків (а.с.13).
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування ВК Хустської міської ради від 31.10.2025 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дочки є доцільним. У висновку також зазначено, що 05 вересня 2025 року працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради здійснено виїзд за місцем проживання бабусі та дитини в АДРЕСА_1 та складено відповідний акт, в якому зазначено, що житло розміщено на 2-му поверсі. Умови проживання задовільні, наявні газо-, водо-, та електропостачання. Дівчинка забезпечена одяг та взуття відповідно до віку та сезону. 10 вересня 2025 року працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради здійснено виїзд за місцем проживання матері дитини в АДРЕСА_2 та складено відповідний акт, в якому зазначено, що умови проживання незадовільні, в квартирі безлад, антисанітарія, відчувається неприємний запах в приміщенні, мебель в занедбаному стані. В результаті бесіди з ОСОБА_2 з`ясовано, що вона заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 . Додала, що вихованням та утриманням дочки не займалася, останній візит до дочки згадати не змогла, пояснити причину такої поведінки відносно дитини також не змогла.
30 вересня 2025 року питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. На засідання з`явилася громадянка ОСОБА_1 , та дитина - ОСОБА_3 . Мати на засідання не з`явилася, причина її неявки не відома. Громадянка ОСОБА_1 , сказала, що мати з 2016 року повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, не приймає участь у її вихованні та утриманні, не піклується про її здоров`я, та не цікавиться навчанням. Додала, що вихованням та утриманням ОСОБА_5 повністю займається вона. Неповнолітня ОСОБА_5 повідомила, що з матір`ю не спілкується, від народження проживає з бабусею, яка займається її вихованням та утриманням. Додала, що не заперечує щодо позбавлення матері батьківських прав, оскільки не відчуває від неї жодної материнської любові та підтримки, всі питання з приводу матеріального забезпечення, лікування, навчання вирішується бабусею.
Оскільки мати на засідання не з`явилася, причина її неявки невідома, членами Комісії прийнято рішення, повторно винести дане питання на розгляд комісії з питань захисту прав дитини з повідомлення відповідачки ОСОБА_2 про місце, дату та час його проведення.
07 жовтня 2025 року дане питання було повторно розглянуто на засіданні Комісії, однак, мати знову на засідання не з`явилася, що свідчить про її байдужість до подальшої долі дитини та прийняття відповідного рішення. За результатами голосування членами комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення громадянки ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.39-42).
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Повертаючись до обставин даної справ, суд констатує, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Весь цей час дитиною опікується мати відповідачки ОСОБА_1 .
Суд також враховує, що з самого народження дитини ОСОБА_2 не проживає із дочкою однією сім`єю, а весь час проживає окремо з співмешканцем, та, відповідно, за вказаний період часу не брала та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дочки, як складову частину виховання. Одночасно, суд бере до уваги те, що ОСОБА_2 при спілкуванні з представником органу опіки та піклування підтвердила всі обставини справи та не виявила наміру стати на шлях виправлення. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.
Суд при цьому також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/1.
На думку суду це, у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дитини.
Узагальнюючи наведене суд констатує, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.164, 166 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити .
Позбавити ОСОБА_2 24 квітня 1984 року р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 зареєстрованим місцем проживання якої є АДРЕСА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 24 квітня 1984 року р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 зареєстрованим місцем проживання якої є АДРЕСА_1 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 05.12.2025 року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.