№ 317/2803/25
№/п 2-о/317/82/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ачкасова О.М.

при секретарі Фененко М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство Оборони України, Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що тривалий час, приблизно з початку 2000 року батьки заявниці: мати ОСОБА_2 та батько- ОСОБА_3 ,мали стосунки та проживали разом однією сім`єю. Від цих стосунків у них народилася донька ОСОБА_1 . На момент народження заявниці ОСОБА_1 , її батьки - мати ОСОБА_2 та батько- ОСОБА_3 почали проживати окрема, тому дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто, батько у свідоцтві про народження заявниці був записаний зі слів матері, а саме, в графі «батько» зазначений « ОСОБА_4 », тобто ім`я та по батькові було зазначено вірно, а прізвище невірно. Мати ОСОБА_2 вказала своє дівоче прізвище з метою отримання матеріальної допомоги від держави. ОСОБА_3 після народження доньки визнав себе батьком ОСОБА_1 , виконував свої батьківські обов`язки в повному обсязі, приймав участь у вихованні ОСОБА_1 , морально підтримував, цікавився її життям та періодично надавав їй матеріальну допомогу. Враховуючи, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому у заявниці відсутня можливість внести зміни до відомостей про батька у актовий запис про народження, оскільки такі зміни здійснюються відповідно до чинного законодавства за заявою батьків. У зв`язку з вищевикладеним заявниця була вимушена звернутися до суду із заявою.

Заявниця до суду не з`явилася, від її представника адвоката Ворони Д.С. надійшла заява про розгляд справи без участі заявниці та її представника, заяву підтримав в повному обсязі, просили суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Міністерства Оборони України, у судове засідання не з`явилася, раніше надавали пояснення по справі, які просила врахувати пояснення при ухваленні рішення у справі, просила розглянути справу без участі представника.

Представник заінтересованої особи - Запорізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у судове засідання не з`явилася, надала суду інформацію стосовно розгляду справи, а саме, що заперечень по справі не має, просила розглянути справу без участі представника відділу.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.11.2002 р., виданого Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №13, батьками ОСОБА_1 , записані мати - ОСОБА_2 та батько - ОСОБА_3 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, № витягу: 2 від 12.06.2025 р., відомості про батька ОСОБА_1 , були записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, № витягу: 3 від 11.06.2025 р., 15.03.2008 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 12.09.2017 р., зареєстрованого Виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, актовий запис №01., 15.03.2008 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12.01.2022 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на дошлюбне « ОСОБА_7 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 24.06.2023 р., зареєстрованого Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 24.06.2023 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , актовий запис №39, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Як вбачається з матеріалів справи, заявниці ОСОБА_1 було направлено повідомлення про смерть батька ОСОБА_3 , за вих.№сз/6733 від 02.11.2022 р., який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 біля населеного пункту Новоселівське Сватівського району Луганської області при захисті Батьківщини.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 31.10.2022 р., ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується довідкою про причини смерті, з якої вбачається, що причиною смерті ОСОБА_3 стала вибухова травма.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 03.11.2022 р., Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №2819, було зареєстровано смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Новоселівка, Сватівського району Луганської області.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 71098418 від 06.01.2023 р., була зареєстрована спадкова справа за заявою ОСОБА_10 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу73077122 від 05.07.2023 р. була зареєстрована зміна місця зберігання спадкової справи за заявою ОСОБА_10 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що також підтверджується копією спадкової справи №2/2023 до майна померлого ОСОБА_3 , відкритої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була передана за належністю від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. до Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області та відкритою 05.07.2023 р. за №163/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 . Із зазначеної спадкової справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 відмовилася від спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь його рідного брата ОСОБА_10 .

Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-25/19490-БД від 17.10.2025 р. підтверджено батьківство загиблого ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_1 , матір`ю якої є ОСОБА_11 , з ймовірністю не менше 99,99999%.

У своїй заяві заявниця вказувала, що приблизно з початку 2000 року батьки заявниці: мати ОСОБА_2 та батько- ОСОБА_3 ,мали стосунки та проживали разом однією сім`єю. Від цих стосунків у них народилася донька ОСОБА_1 . На момент народження заявниці ОСОБА_1 , її батьки - мати ОСОБА_2 та батько- ОСОБА_3 почали проживати окрема, тому дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто, батько у свідоцтві про народження заявниці був записаний зі слів матері, а саме, в графі «батько» зазначений « ОСОБА_4 », тобто ім`я та по батькові було зазначено вірно, а прізвище невірно. Мати ОСОБА_2 вказала своє дівоче прізвище з метою отримання матеріальної допомоги від держави. ОСОБА_3 після народження доньки визнав себе батьком ОСОБА_1 , виконував свої батьківські обов`язки в повному обсязі, приймав участь у вихованні ОСОБА_1 , морально підтримував, цікавився її життям та періодично надавав їй матеріальну допомогу.

Вказані обставини підтверджують доводи заявника, вказані у заяві про встановлення факту батьківства щодо того, що під час народження ОСОБА_1 , її батьки не перебували в шлюбі між собою, та відомості про батька було вказано зі слів матері.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31березня 1995року №5«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81,89,141,293,319 ЦПК України, ст.ст.55,121,125,130,134,135 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт того, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 при захисті Батьківщини, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилася у селі Григорівка, Запорізького району Запорізької області (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису №13 від 11 листопада 2002 року, складеного Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, виключивши відомості про батька ОСОБА_4 , зазначивши, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 при захисті Батьківщини, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилася у селі Григорівка, Запорізького району Запорізької області, замість ОСОБА_4 , та видати нове Свідоцтво про народження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.11.2025 року.

Суддя: О.М. Ачкасов