Справа № 159/6313/25
Провадження № 2/159/2048/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 27.05.2024 ТОВ«Селфі Кредит»і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використання електронного підпису договір №1529292 про надання споживчого кредиту в розмірі 5000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,5% в день.

ТОВ «Селфі Кредит» виконало зобов`язання за договором, перерахувало на зазначений відповідачем банківський рахунок кредитні кошти.

Відповідач ОСОБА_1 виконувала зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачувала поточні щомісячні платежі з простроченням, останній платіж здійснила 14.08.2024.

Відповідно до Договору факторингу №01.02.-03/25 від 29.01.2025 та Реєстру боржників №1 первісний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» уступив право вимоги за цим кредитним договором позивачу ТОВ «Свеа Фінанс» із визначенням суми заборгованості 26544,94 грн.

Позивач додаткових нарахувань не проводив.

На час подання позовної заяви за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 26544,94 грн, з них 4999,94 грн тіло кредиту, 12600 грн проценти, 8945 грн пеня

Ураховуючи наведене позивач просив стягнути з відповідача 26544,94 грнкредитної заборгованості та 2422,20 грн судових витрат.

Після виконання позивачем вимог ухвали від 12.09.2025 про залишення позовної заяви без руху, суд ухвалою від 23.09.2025 відкрив провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд у його відсутності. У відповіді на відзив заперечив доводи відповідача про необхідність врахування обставин для звільнення від сплати процентів за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов заперечила розмір заборгованості. Просила врахувати внесені нею платежі на загальну суму 5031 грн, що перевищує суму отриманого кредиту. Звільнити її від сплати процентів за користування кредитом на підставі ч.15 ст.14 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у зв`язку з тим, що її чоловік проходить військову службу по мобілізації. Також вказала на неправомірність нарахування пені за прострочення виконання кредитних зобов`язань в період воєнного стану. З урахуванням наведеного просила у позові відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечила факт укладення 27.05.2024 з ТОВ«Селфі Кредит»кредитного договору. Доводи наведені у її заявах по суті справи підтримала.

Заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Датою проголошення судового рішення є 04.12.2025.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем акцептувала розміщену на вебсайті https://selfiecredit.ua/ пропозицію ТОВ «СЕЛФІ Кредит» і уклала електронний кредитний договір №1529292 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», підписавши договір одноразовим ідентифікатором Т088.

За умовами договору кредит в розмір 5000 грн (п.1.2) наданий в безготівковій формі (п.2.1) на 360 днів (п.1.3) зі сплатою за узгодженим графіком процентів кожні 15 днів (п.1.4). Стандартна процентна ставка 1,5% в день застосовується в межах строку кредиту (п.1.5.1). Пунктом 1.5.2 Договору передбачена знижена процентна ставка 0,01 % в день якщо споживач є учасником програми лояльності або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів.

Реальна річна ставка та інша детальна інформація наведена у Паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомилася, використовуючи одноразовий ідентифікатор М915.

27.05.2024 ТОВ «Селфі Кредит» перерахувало відповідачу 5000 грн на зазначену в заявці платіжну карту НОМЕР_1 , на підтвердження платежу суду надана довідка ТОВ «Пейтек» ( а.с.30).

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.27-29) становим на 29.01.2025 за відповідачем по кредитному договору №1529292 обліковується заборгованість в розмірі 26444,94 грн, з них 4999,94 грн тіло кредиту, 12600 грн проценти, 8945 грн пеня.

У розрахунку відображені внесені відповідачем платежі: 06.06.2024 на суму 6,51 грн, 22.06.2024 на суму 1050,01 грн, 07.07.2024 на суму 1125,01 грн, 19.07.2024 на суму 900,01 грн, 01.08.2024 на суму 975,01 грн.

Позивач набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу №01.02-03/25 від 29.01.2025. Згідно з реєстром боржників заборгованість ОСОБА_1 на день відступлення права вимоги складає 26544,94 грн.

Після придбання права вимоги позивач додаткових нарахувань не проводив.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Суд встановив, що кредитний договорів, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. При укладенні договору відповідач пройшла ідентифікацію за паспортними даними, номером мобільного телефону і електронною адресою.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодила його умови, але й скористалася кредитними коштами, які перераховані на вказаний нею рахунок.

Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована особа, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належні оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр боржників, докази оплати за договором.

Позивач довів право вимоги за кредитним договором №1529292 від 27.05.2024, суду надані договір факторингу №01.02.-03/25 від 29.01.2025, реєстр боржників, квитанція про сплату фінансування (а.с.31-44).

Позивачем до стягнення окрім тіла кредиту заявлені проценти в межах строку кредитування (з 27.05.2024 до 29.01.2025), за денною ставкою, яка не повністю відповідає вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».

У ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Зазначені зміни введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набула чинності з 24.12.2023.

Кредитний договір з відповідачем укладений у 2024 році , тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

До спірних правовідносин не можуть бути застосовані приписи п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо підвищених ставок процентів у перехідний період 240 днів, оскільки відповідно до частини 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» умови перехідного періоду поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином заявлену до стягнення кредитну заборгованість необхідно перерахувати.

За період з 27.05.2024 до 08.06.2024 проценти нараховані за ставкою 0,01 % в день (0,5 грн). Відповідач сплатила 08.06.2024 6,01 грн. Платіж зарахований на погашення процентів і 0,01 грн на тіло кредиту, залишок за тілом 4999,99 грн.

За період з 09.06.2024 до 22.06.2024 денна процента ставка має становити 1% (49,99 грн) = 49,99х14=699,86 грн. Відповідач сплатила 1050,01 грн., цей платіж повністю компенсує проценти і частково тіло кредиту 4999,99+699,86 -1050,01=4649,84 грн.

За період з 23.06.2024 до 07.07.2024 належало нарахувати за 15 днів х 46,49=697,35 грн процентів. Відповідач сплатила 1125,01 грн, цей платіж повністю компенсував проценти і частково тіло кредиту 4649,84+697,35-1125,01=4222,18 грн.

За період з 08.07.2024 до 19.07.2024 підлягало нарахуванню за 12 днів х 42,22=506,64 грн процентів. Відповідач сплатила 900,01 грн, цей платіж компенсував проценти і частково тіло кредиту 4222,18+506,64-900,01=3828,81 грн.

За період з 20.07.2024 до 01.08.2024 підлягали нарахуванню проценти за 13 днів х 38,28=497,64 грн. Відповідач внесла платіж 975,01 грн. Залишок тіла склав 3828,81+497,64-975,01=3351,44 грн.

За період з 02.08.2024 до 14.08.2024 підлягали нарахуванню проценти за 13 днів х 33,51=435,63 грн. Відповідач сплатила 975,01 грн. Залишок 3351,44+435,63- 975,01=2812,06 грн.

За період з 15.08.2024 до 29.01.2025 підлягали нарахуванню проценти за 168 днів х 28,12=4724,16 грн.

Загальний розмір заборгованості складає 7536,22 грн, з них 2812,06 грн тіла кредиту, 4724,16 грн проценти.

Суд відхиляє доводи відповідача про наявність у неї пільг щодо сплати процентів за кредитом.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 14 цього Закону статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час укладення договору, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частини перша, друга та четверта статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Як вбачається з долучених ОСОБА_1 до відзиву документів її чоловік ОСОБА_3 проходить військову службу з 01.06.2025, тобто після дати завершення нарахування процентів за кредитом, тому відповідач не може бути звільнена від їх сплати.

Щодо нарахування неустойки.

Позивачем до загальної суми стягнення включені 8945 грн пені.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ураховуючи наведене позов належить задовольнити частково, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 7536,22 грн, з них 2812,06 грн тіла кредиту, 4724,16 грн проценти.

Щодо судових витрат.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги суд задовольнив на 28,39% (7536,22х100/26544,94), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 687,71 грн (2422,40х28,39/100).

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 158, 247, 274-278, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 526, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1055, 1054 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №1529292 від 27.05.2024 в розмірі 7536 (сім тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 22 копійки, з них 2812,06 гривень - основного боргу, 4724,16 гривень - заборгованість за відсотками.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 687 (шістсот вісімдесят сім) гривень 71 копійку.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , адреса: вул.Іллінська, 8, м.Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 04.12.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК