2/729/104/25 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

04 листопада 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівській області в складі:

головуючого судді Кузюри В.О.,

за участі секретаря Ященко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача з 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину на утримання сина ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом Дарницького районного суду м Києва від 19.02.2024року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліментів , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач також сплачує аліменти на утримання старшої доньки ОСОБА_4 . Розмір аліментів на тримання дочки визначений судовим наказом в розмірі 1/4 частка від його доходу. Також на утриманні позивача знаходиться його мати, яка є пенсіонером та потребує постійної медичної допомоги.

В судових засіданнях в яких приймала участь представник позивача адвокат Борщенко В.В. позовні вимоги підтримала , просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. В подальшому надійшла письмова заява про розгляд в відсутність сторони позивача , щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач та її представник в судове засідання не з"явилися , про час та місце розгляду повідомлені належним чином , від представника відповідача надійшов відзив на позов з доданими доказами , заяв про розгляд справи в їх відсутність , відкладення розгляду не надходило , а тому суд за згоди представника позивача ухвалив розгляд проводити в порядку заочного провадження.

04.09.2025 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , є донькою позивача, яка народжена задовго до народження ОСОБА_3 та видачі судового наказу від 19.02.2024 р. Крім того, в період перебування позивача і відповідача у шлюбі, позивач вже здійснював виплати аліментів на доньку на договірній основі з її матір`ю, та повинен був розуміти всю відповідальність по забезпеченню та утриманню своїх власних дітей. Також зазначила що аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та аліменти на ОСОБА_3 стягнені в однакових частинах відносно кожної дитини , а саме по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів). ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, крім того, після ухвалення рішення в нього не народилась дитина від іншого шлюбу, а він вже здійснював виплату аліментів на доньку. Відповідачка після розлучення з позивачем, залишилась одна з дворічним сином, який вимагав постійної уваги та догляду, а з кожним роком дитина потребує більше витрат на розвиток, догляд та отримання необхідної медичної та спеціалізованої допомоги. Перебування на утриманні позивача також доньки ОСОБА_4 не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на сина ОСОБА_3 . Зменшення розміру аліментів лише на утримання сина призведе до того , що діти будуть поставлені у нерівне становище, дане рішення буде несправедливим по відношенню до ОСОБА_3 . Просять не брати до уваги твердження позивача про те, що в нього погіршилось матеріальне становище, оскільки на його утриманні перебуває його матір ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою та потребує додаткових витрат на лікарські засоби. В той же час, до суду не надано доказів матеріального становища матері ОСОБА_5 , оскільки наявність пенсійного посвідчення не обмежує її в праві і далі працювати. Крім того, відсутні докази її фінансового забезпечення позивачем так і доказів того, що відсутні інші особи, які за законом зобов`язані утримувати матір. Твердження позивача про проживання разом з матір`ю та забезпечення її всім необхідним та оплатою комунальних платежів зазначають, що позивач ще в 2021 році виїхав за межі території України по робочому відрядженню та, враховуючи військову агресію російської федерації проти України, на сьогоднішній час не повертався в Україну. Надані платіжні інструкції за 2021 2022 р. (період коли сторони по справі перебували в шлюбі), не підтверджують значних матеріальних витрат позивача після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Син позивача ОСОБА_3 потребує додаткових витрат на спеціалізовані обстеження, консультації лікарів, купівлю спеціальних лікарських апаратів. Вказане підтверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 01.10.2024 р. №ІРЦ-85274/2024/560869, висновком лікаря офтальмолога ОСОБА_6 від 05.11.2024 р. (а.с.98-101).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву , відзив на позов , дослідивши надані письмові докази , суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Судом встановлено, що судовим наказом Дарницького районного суду м Києва від 19.02.2024 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2024 та до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 12-13).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини є ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини є ОСОБА_1 (а.с.9).

Судовим наказом Дарницького районного суду м Києва від 08.04.2024 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2024 та до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 14-15).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 № 3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці.

В судовому засіданні встановлено , що позивач ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу) на кожну дитину .

Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789 XII (78912) та набула чинності для України 27.09.91 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Позивачем не доведено , що стягнення аліментів на утримання сина призвело до погіршення його матеріального стану.

Крім того ним взагалі не надано довідок про доходи , які б свідчили про погіршення його матеріального стану в зв"язку з стягненням аліментів на другу дитину.

Позивачем надано копію пенсійного посвідчення матері та копію її паспорта.

Згідно даних пенсійного посвідчення вона є пенсіонеркою по віку , закон не забороняє їй продовжувати працювати , даних що вона є інвалідом та потребує стороннього догляду і що саме цей догляд надає позивач не надано . Реєстрація в спільному помешканні не є підтвердженням фактичного спільного проживання.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи надані докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач є особою працездатного віку, не є інвалідом, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, а також те, що народження другої дитини вплинула значним чином на його матеріальне становище, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано, суд вважає, що в даному випадку не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.Батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів шляхом збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Верховний Суд в постанові від 21.07.2021 року в справі № 691/926/20 зазначив , що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Зменшення розміру аліментів лише на одну дитину без зменшення розміру аліментів на іншу дитину погіршує становище дитини щодо якої зменшується розмір утримання в порівняні з становищем іншої дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану в даному випадку не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 263-265,268 , 280-284 ЦПК України , ст. 192 СК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , який його ухвалив відповідно до заяви відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя :