УХВАЛА

27 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 308/1294/19

провадження № 61-14372ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пітуха Василя Івановича на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО» до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Резванова Інна Дмитрівна, приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

1. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 23 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО» (далі - ТОВ «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО») задоволено. Витребувано з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО» майновий комплекс, що складається з пункту миття автомобілів під літ. А, загальною площею 374,8 кв. м, адміністративного будинку літ. ББ' площею 243,8 кв. м, навісу літ. В площею 339,0 кв. м, огорожі, позначеної № 1-5, споруди (майданчику) І, споруди (збірник водотоків) ІІ, споруди (збірник водотоків) ІІІ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО» земельну ділянку площею 0,5000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування автостоянки та автомийки вантажного транспорту, кадастровий номер № :03:017:0131, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пітуха В. І. залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року - без змін.

3. 10 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 через свого представника - адвокат Пітуха В. І. звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року.

4. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

5. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Щодо сплати судового збору

6. Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

7. Під час розкриття конверта (№ 256) з касаційною скаргою та доданими до неї документами, виявлено відсутність документа, зазначеного у додатках до касаційної скарги, а саме доказ сплати судового збору, про що складено Акт від 17 листопада 2025 року № 925.

8. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року,

в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

9. Позов у цій справі пред`явлено у 2019 році. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 921,00 грн.

10. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше

350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

12. Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру визначається з урахуванням ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Суд не повинен визначати вартість майна.

13. За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень позовна заява містить дві вимоги майнового характеру (витребування майнового комплексу та земельної ділянки), загальна вартість яких становить 1 418 085,00 грн.

14. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), не більше

5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

15. Оскільки, 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (1 418 085,00 грн * 1,5 % * 200 % = 42 542,55 грн) перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 * 3 028,00 грн = 30 280,00 грн), то за подання касаційної скарги заявниці необхідно сплатити судовий збір у розмірі 30 280,00 грн.

16. Таким чином, судовий збір у розмірі 30 280,00 грн за подання цієї касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено заявницею до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

17. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати докази про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Щодо підстав касаційного оскарження

18. Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

19. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

20. Заявниця у касаційній скарзі серед іншого як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України (скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні).

21. Отже у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі потрібно навести обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

22. Водночас, заявниця у касаційній скарзі, всупереч пункту 2 частини другої

статті 389 ЦПК України, не наводить висновок, викладений у постанові Верховного Суду, від якого необхідно відступити та обґрунтування необхідності такого відступу.

23. Верховний Суд роз`яснює положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

24. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що коректне зазначення підстав касаційного оскарження та їх належне обґрунтування є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яке необхідне для вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

25. Враховуючи наведене, заявнику необхідно конкретизувати підстави касаційного оскарження та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

26. У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (частина друга статті 393 ЦПК України).

27. Ураховуючи викладене, касаційну скаргу належить залишити без руху, а заявниці надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пітуха Василя Івановича на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО» до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Резванова Інна Дмитрівна, приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 27 грудня 2025 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак