ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2742/25 Справа № 203/3515/24 Головуючий у першій інстанції: Католікян М. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Макарова М.О., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Католікяна М.О. від 25 листопада 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12.12.2017 між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач згідно договорів факторингу, та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач одержав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим станом на 20.02.2020 утворилась заборгованість в загальному розмірі 54882,52 грн, з якої заборгованість за основною сумою боргу - 39408,30 грн, заборгованість по процентам - 15398,92 грн, комісія - 75,30 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 54882,52 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року, з урахуванням ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2025 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 54882,52 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано копію договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0, укладеного 14.04.2017 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов`язалось надати відповідачеві кредит у сумі 5177,40 грн на придбання товару (мобільного телефону) строком на сім місяців зі сплатою процентів за користування коштами 0,00001% на рік (а.с. 6-8, 10-22).

20.02.2020 між АТ «УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «Олком-лізинг» (Фактор) укладений договір факторингу №165, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» (Клієнт) відступає ТОВ «Олком-лізинг» (Фактор), а останній зобов`язується прийняти Права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами в паперовому вигляді (а.с.11-13).

Згідно копії витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №165 від 20.02.2020, АТ «УкрСиббанк» передало право вимоги ТОВ «Олком-лізинг» за кредитним договором від 12.12.2017 (боржник - ОСОБА_1 ), заборгованість за яким становить: 39408,30 грн основна заборгованість, 15398,92 грн заборгованість за процентами, 75,30 грн заборгованість за комісією (а.с.14).

20.02.2020 між ТОВ «Олком-лізинг» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладений договір факторингу №2002-Ф2, відповідно до умов якого ТОВ «Олком-лізинг» передає (відступає) ТОВ «ФК «Суперіум» в якості Нового кредитора за плату, а Фактор приймає належні ТОВ «Олком-лізинг» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі Боржників, укладеними між Первинним кредитором (кредитодавцем) і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 16-19).

Згідно копії витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №2002-Ф2 від 20.02.2020, ТОВ «Олком-лізинг» передало право вимоги ТОВ «ФК «Суперіум» за кредитним договором від 12.12.2017 (боржник - ОСОБА_1 ), заборгованість за яким становить: 39408,30 грн основна заборгованість, 15398,92 грн заборгованість за процентами (а.с.14).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Заявлений у даній справі позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів, процентів та комісії за кредитним договором від 12.12.2017, укладеним з АТ «УкрСиббанк» (а.с. 1-4).

Однак, ні місцевому, ні апеляційному суду позивачем не надано письмові докази укладення кредитного договору між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 від 12.12.2017, з приводу якого заявлений позов у справі, що розглядається. Клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

На підтвердження наявності у позивача права вимоги до відповідача, позивачем представлені копії двох договорів факторингу 20.02.2020, укладених між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Олком-лізинг», між ТОВ «Олком-лізинг» та ТОВ «ФК «Суперіум».

Відповідно до копій витягів з Реєстрів боржників до вказаних вище договорів факторингу, відступлення права вимоги було погоджено за кредитним договором від 12.12.2017 до боржника ОСОБА_1 , заборгованість за яким становить: 39408,30 грн основна заборгованість, 15398,92 грн заборгованість за процентами, 75,30 грн заборгованість за комісією.

Крім того, надавши суду доказ укладення відповідачем кредитного договору 14.04.2017 на суму 5177,40 грн, позивач жодним чином не обґрунтував та не довів збільшення основної суми заборгованості (тіла кредиту) за договором до 39408,30 грн.

Надані апеляційному суду виписки з особового рахунку АТ «УкрСиббанк» також підтверджують лише укладення відповідачем кредитного договору 14.04.2017 та надання кредитних коштів за умовами цієї угоди в сумі 5177,40 грн. У свою чергу, позивачем не доведено наявності у нього права вимоги за вказаним договором, відповідно до договорів факторингу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що даний позов заявлений банком з приводу неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору від 12.12.2017 року; враховуючи, що матеріали справи не містять відповідних процесуальних документів позивача щодо зміни позовних вимог та (або) обґрунтування, підстав позову; встановивши, що банком не надано суду будь-яких належних доказів укладення відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору від 12.12.2017 року на суму кредиту 39408,30 грн, з приводу якого заявлений позов, а також отримання позичальником за умовами цього договору кредитних коштів у відповідному розмірі колегія дійшла висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених ТОВ «ФК «Суперіум» позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі, що у позові допущена описка та невірно вказано дату укладеного кредитного договору (замість вірного 14.04.2017 зазначено 12.12.2017) є безпідставними з наведеного вище обґрунтування.

ТОВ «ФК «Суперіум» представлено письмові докази (копії договорів факторингу) переходу до нього права вимоги саме за кредитним договором від 12.12.2017 року на суму кредиту 39408,30 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 28 листопада 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді М.О. Макаров

М.Ю. Петешенкова