Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9463/25
Номер провадження2/711/4065/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
01 грудня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 16.08.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №8192941 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позикодавець на виконання умов кредитного договору та додаткової угоди до нього надав позичальнику грошові кошти в сумі 19 200,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку номер, котрої надано позичальником та міститься в реквізитах кредитного договору, що підтверджується довідкою відповідної фінансової компанії про перерахування грошових коштів.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 00 хв 01 грудня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.81-82).
Представник позивача адвокат Ушакевич М.П. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника Ушакевич М.П. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 08.11.2025 (а.с.85 зворот, 86 зворот). Водночас представник позивача адвокат Ушакевич М.П., у п.5 прохальної частини позовної заяви, виявила волю на розгляд справи за відсутності представника позивача, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.6 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 01 грудня 2025 року о 11 год 00 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи).
У зв`язку з цим 01 грудня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 16.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №8192941 (далі Кредитний договір), який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3482 (а.с.15-24).
Згідно п.1.1 Кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході (в т.ч. через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus». При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/мобільного застосунку «CreditPlus».
Пунктами 1.2 - 1.10.1 Кредитного договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
У споживача відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору про продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання.
Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору.
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день.
Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Крім того, 16 серпня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UX6694 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Авентус Україна» з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а.с.26-28).
Також судом встановлено, що 16.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до Кредитного договору, яка підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3462 (далі Додаткова угода №1, а.с.31).
Відповідно до умов Додаткової угоди №1 суд встановив, що сторони цього правочину домовилися про викладення першого абзацу п.2.1 Кредитного договору в редакції наступного змісту: «Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . Усі інші умови Кредитного договору залишаються без змін.
Також судом встановлено, що 17.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до Кредитного договору, яка підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9425 (далі Додаткова угода №2, а.с.29-30).
У зв`язку з укладенням Додаткової угоди №2, 17 серпня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором NV2738 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Авентус Україна» з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а.с.34-35).
Крім того у судовому засіданні був досліджений розрахунок заборгованості за Кредитним договором, зі змісту якого суд встановив, що 16.08.2024 ТОВ «Авентус Україна» здійснено нарахування відповідачу як позичальнику відсотків за користування кредитом в сумі 210 грн; у період з 17.08.2024 до 18.08.2024 включно ТОВ «Авентус Україна» здійснювало позичальнику ОСОБА_1 нарахування відсотків за користування сумою кредиту в сумі 288 грн/день; надалі в період з 19.08.2024 до 10.09.2024 (крім 09.09.2024) кредитодавець (позивачу) нараховував позичальнику (відповідачу) відсотки в сумі 269,79 грн/день; у період з 11.09.2024 до 02.10.2024 в сумі 265,74(75) грн/день; з 03.10.2024 до 13.03.2025 в сумі 257,77 (78) грн/день; з 14.03.2025 до 13.05.2025 відсотки кредитодавцем позичальнику не нараховувались.
Також з означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач здійснював погашення як основної суми боргу (тіла кредиту), так відсотків за користування сумою кредиту. Зокрема, відповідачем здійснено наступні погашення: 1) тіла кредиту: 18.08.2024 1214 грн, 10.09.2024 269,79 грн, 02.10.2024 531,49 грн, що сукупно складає 2015,28 грн; 2) відсотків:18.08.2024 786 грн, 10.09.2024 5935,38 грн, 02.10.2024 5846,35 грн, 26.10.2024 6186,50 грн, 19.11.2024 6186,50 грн, що сукупно складає 24 940,73 грн.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2017 № 426, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «Авентус Україна» зареєстровано як фінансову установу (а.с.51).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із досліджених безпосередньо в судовому засіданні як Кредитного договору, так і Додаткових угод №1,2, суд встановив, що їх сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору та додаткових угод до нього за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами, а саме: А3482, НОМЕР_4 та С9425.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.3 Кредитного договору та п.1 Додаткової угоди №2, була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_5 (а.с.36,37).
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 29 385,87 грн, що нараховані кредитодавцем ТОВ «Авентус Україна», то суд зазначає наступне.
З аналізу означених умов Кредитного договору у взаємозв`язку з умовами Додаткової угоди №2 суд встановив, що протягом усього строку кредиту (з 16.08.2024 до 11.08.2025) розмір відсотків за користування кредитом є незмінним і становить 1,50%/день.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, зокрема, п.1.5.1, встановив, що їх розмір визначений неправильно.
Проте ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2013, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі - 1%.
Проте відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору розмір процентної ставки протягом всього строку кредиту становить 1,5%/день (стандартна процентна ставка).
Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд, проаналізувавши умови Кредитного договору та Додаткової угоди №2, в контексті щоденної відсоткової ставки за користування кредитом протягом строку кредиту в період часу, за який кредитодавець нараховував відповідачу як позичальнику відсотки, тобто з 16.08.2024 до 13.03.2025, з урахуванням сплачених позичальником грошових коштів, тобто 29 385,67 грн, у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п. 1.5.1 Кредитного договору щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту протягом частини означеного строку (20.08.2024 до 13.03.2025, тобто протягом 205 днів (з урахуванням не здійснення кредитодавцем нарахування відсотків 09.09.2024 (а.с.39 зворот)) в розмірі 1,50%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Кредитного договору та Додаткової угоди положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи із 24.12.2023.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що за період часу з 20.08.2024 до 13.03.2025 включно (крім 09.09.2024, а.с.39 зворот), відсотки за користування відповідачем як споживачем сумою кредиту підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 1 % замість 1,50%.
Таким чином, розмір відсотків, які підлягали сплаті відповідачем на користь кредитодавця ТОВ «Авентус Україна», згідно умов Кредитного договору та Додаткової угоди №2, є наступним:
Отже, сукупний розмір відсотків, що підлягали сплаті кредитодавцю ТОВ «Авентус Україна», у період строку кредиту, протягом якого означений кредитодавець здійснював нарахування відсотків (з 16.08.2024 до 13.03.2025) з урахуванням положень ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», складає 36 570,07 грн (27 839,70 грн + 3897,52 грн + 3777,06 грн + 269,79 грн + 576 грн + 210 грн).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача в розмірі 29 385,87 грн, підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 11 629,34 грн (36 570,07 грн 24 940,73 грн).
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення суми кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками є частково обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню частково в сумі 11 629,34 грн.
Щодо стягнення судових витрат у сумі 105 грн (витрати на поштові послуги щодо направлення досудової вимоги відповідачу), то суд зазначає про таке.
Згідно мотивувальної частини позовної заяви, позивач, обгрунтовуючи означений вид судових витрат, зазначає про те, що між ТОВ «Авентус України» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» (далі Об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги №0705-25 від 07.05.2025 (далі Договір).
Відповідно до п.п. 1.1. Договору Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його дорученням (-и) правничу допомогу у відповідності з умовами цього Договору (далі послуги з правничої та/або правнича допомога), а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату на умовах, передбачених цим Договором.
Підпунктом 3.1.2. Договору визначено, що додатково до винагороди, визначеної підпунктом 3.1.1. пункту 3.1. Договору, клієнт щомісячно, зі сплатою винагороди, відшкодовує Об`єднанню витрати з відправлення досудових вимог/повідомлень/ претензій боржникам у розмірі 105 (сто п`ять) гривень 00 копійок за 1 (одну) вимогу/ повідомлення/претензію. Відшкодування здійснюється за результатами відправлених вимог на підставі підтверджуючих документів, наданих Об`єднанням.
На підтвердження понесення позивачем витрат на поштове відправлення Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» досудової вимоги на адресу відповідача (позичальника), що вказана у Кредитному договорі, ТОВ «Авентус Україна» долучено до позову, а судом безпосередньо досліджено, зокрема список згрупованих відправлень за 25.06.2025 (а.с.48-50), зі змісту якого суд встановив, що означеного дня Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» здійснено відправлення цінним листом на адресу відповідача досудової вимоги №8192941/2025 від 04.06.2025 (а.с.47). Вартість такого відправлення склала 50 грн, що підтверджується стовбцем «Плата за пересилання з ПДВ, грн» графи №6 списку згрупованих відправлень за 25.06.2025 (а.с.48).
За змістом ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З врахуванням наведеного, витрати позивача на оплату поштових відправлень підлягають стягненню з відповідача у випадку, якщо їх понесення пов`язане з розглядом справи.
Означений висновок суду узгоджується з правовим висновком щодо застосування положень п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, що викладений у додатковій постанові Верховного Суду від 18.09.2023 в справі № 759/5806/20 (провадження № 61-300ск23).
Беручи до уваги, що витрати позивача на сплату поштового відправлення досудової вимоги відповідачу (а.с.45), що складають 50 грн (а.с.48), є такими, що пов`язані з розглядом справи, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на поштове відправлення в сумі 50 грн. Водночас позивачем, всупереч положенням ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано суду доказів тому факту, що вартість поштового відправлення досудової вимоги відповідачу склала 105 грн. У зв`язку з цим судові витрати позивача на сплату послуг поштового зв`язку підлягають частковому задоволенню, а відповідно стягненню з відповідача на користь позивача означених витрат в сумі 50 грн. У іншій частині витрати на поштове відправлення слід залишити без задоволення.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.4 прохальної частини позовної заяви від 09.10.2025, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції кредитового №523 від 11.07.2025 (а.с.15) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, крім витрат на поштове відправлення досудової вимоги, матеріали цивільної справи №711/9463/25 не містять.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 207, 527, 530, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.8, 12, п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 247, 264, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №8192941 від 16 серпня 2024 року в розмірі 28 814 (двадцять вісім тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 06 (шість) копійок, з яких 17 184 (сімнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 72 (сімдесят дві) копійки сума заборгованості за основною сумою боргу, та 11 629 (одинадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1498 (одна тисяча чотириста дев`яносто вісім) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки та 50 (п`ятдесят) гривень витрат на поштове направлення, а всього 1 548 (одна тисяча п`ятсот сорок вісім) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 01 грудня 2025 року.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .
Головуючий: О. В. Петренко