Справа № 587/2146/25
01 грудня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою суду від 01 травня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
03 липня 2025 року Сумським районним судом Сумської області винесено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» задоволено повністю.
28 липня 2025 року заявниця (відповідачка) ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить переглянути зазначене заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 липня 2025 року у справі № 587/2146/25 та скасувати його, призначивши справу до розгляду.
04 серпня 2025 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято та призначено судовий розгляд.
Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 липня 2025 року у справі № 587/2146/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача до суду не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, на підтвердження вказаного, позивачем не додано будь-яких належних та допустимих доказів щодо підписання кредитного договору саме відповідачем ОСОБА_1 , вказаний факт матеріалами позовної заяви не доведено.
Окрім цього, позивач стверджує, що відповідачка отримала кредитні кошти в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що була вказана позичальником у кредитному договорі.
Разом з тим, судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджується наявність між позивачем та відповідачем кредитних відносин та наявність у ОСОБА_1 заборгованості перед відповідачем, оскільки відсутні докази видачі відповідачці платіжної картки № НОМЕР_1 .
При цьому, позивачем також не доведено, що мобільний номер телефону, зазначений позичальником під час укладання кредитного договору, дійсно закріплений за відповідачем ОСОБА_1 .
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 зверталася до Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою №635 від 29 січня 2020 року про те, що їй телефонують невідомі та вимагають погасити кредитний борг, однак вона грошові кошти в борг не брала, що свідчить про своєчасне вжиття відповідачкою заходів по інформуванню уповноважених державних органів про факти шахрайського заволодіння коштами кредитодавця (а.с. 89-90).
За приписами ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а й факт передачі грошей.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2020 року в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною.
Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.
Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач до позовної заяви не надав доказів, які підтверджують отримання кредитних коштів в спосіб та розмірі, зазначеному в позовній заяві. Суд також вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що саме відповідачка отримала кредитну картку, на яку за кредитним договором перераховано кредитні кошти, що є істотною умовою вказаного виду договору. Натомість, відомостями «Райффайзен Банк» підтверджується, що банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , не знайдено.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про укладення відповідачкою кредитного договору з ТОВ «ЗАЙМЕР», право вимоги якого у подальшому перейшло до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та отримання нею кредитних коштів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, то на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Г. Вортоломей