Справа № 539/3075/25
Провадження № 2/539/1372/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

представника відповідача Чабаненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача Романенко Михайло Едуардович,

установив:

26 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Романенко М.Е. до суду надійшов позов до ОСОБА_1 , в якому він просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») заборгованість за кредитним договором № 7826375 від 25 квітня 2024 року у розмірі 19036,6 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп..

Вимоги обґрунтовано тим, що 25 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір № 7826375 про надання споживчого кредиту (далі- Кредитний договір) за власного волевиявлення Відповідача, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства. Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 7826375 від 25.04.2024 р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті товариства.

Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на вебсайті товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА», (далі Правила), розміщені на Веб-сайті в Мобільному застосунку "CreditPlus"(шляхом розміщення гіперпосилань).

Таким чином, Відповідачем укладено ДОГОВІР № 7826375 про надання споживчого кредиту від 25.04.2024р. (надалі Кредитний договір) із ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» («Creditplus»ТМ) (). Згідно умов Кредитного договору, Кошти кредиту надаються ТОВАРИСТВОМ у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 23000 грн. Кредит надається на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної Споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору. Для платіжних операцій по картах товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси.

27.11.2024 р. між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746) (далі - «Новий кредитор») та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Creditplus™) (ЄДРПОУ: 41078230), відповідно до чинного законодавства України, укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф (далі - «Договір факторингу»), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 19036,6 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 19036,60 грн.; заборгованість за відсотками становить 0,00 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; - заборгованість за пенею становить 0,00 грн.

У зв`язку з цим, з метою захисту майнових прав, ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою суду від 10 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

18 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Стороженко С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ознайомившись зі змістом позовної заяви вважають її такою, що не підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Жодних договорів відповідач з позивачем не укладав, позивач не надав первинну документацію з укладання кредитного договору ОСОБА_1 , не надав розрахунку, з якого вбачається, що саме зазначена сума кредиту підлягає стягненню із ОСОБА_1 , а тому немає достеменних доказів про заборгованість відповідача. Також відповідач не погоджується із сумою судових витрат, розрахунку чому саме така сума підлягає до стягнення також немає. Позов типовий, дана компанія не вперше звертається з такого роду позовами і тому вважаю, що цей позов шаблонний і його вартість, зазначена як судові витрати завищена. До того ж, вважає, що приймати рішення стосовно стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на даний час неможливо, так як він перебуває на службі військовій частині НОМЕР_1 і не може прибути до суду, щоб надавати покази з цього приводу, хоча має бажання примати участь у справі безпосередньо.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань до суду не подав.

Представник відповідача Чабаненко В.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Окрім того, зазначив, що вимога позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн є завищеною, тому просив її зменшити.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Судом встановлено, що 25 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус України» було укладено Договір № 7826375, відповідно умов якого позичальник надав відповідачу грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на 360 днів строком зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,5 % в день, який був підписаний електронним підписом 25.04.2024 ОСОБА_1 (а.с.11-18).

Відповідно п.п.3 п.4.1 Розділу 4 Договору №7826375 про надання споживчого кредиту від 25.04.2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення.

Первісний кредитор виконав своє зобов`язання щодо перерахування відповідачу 20000,00 грн. на картку № НОМЕР_2 . Наведене підтверджується листом ТОВ «Пейтек» за № 3 від 19 травня 2025 року (а.сю24 з.б).

27 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 7826375 від 25 квітня 2024 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , про що свідчить Витяг з Додатку до договору Факторингу № 27.11/24-Ф (а.с.25-30).

Відповідач ОСОБА_1 не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 19036,60 грн., з яких : заборгованість по тілу кредиту 19036,60 грн (а.с.36-40).

Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано та доказів повного чи часткового погашення наявної заборгованості до суду не надано.

Окрім того, 08.04.2025 року на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу, відповідно до якої йому повідомлено, що новим кредитором за його зобов`язанням є ТОВ «Діджи Фінанс» та наполегливо рекомендовано сплатити заборгованість на користь кредитора в термін до 30.05.2025 року в сумі 19036,60 грн (а.с.32).

Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити.

Відповідно п. 5 ч. 1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно ч. 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електрон-ний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідност.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

За містом ст.610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У статті 1049 ЦК України вказано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не подав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином виконав грошове зобов`язання за кредитним договором від 25 квітня 2024 року за №7826375, укладеного з ТОВ «Авентус Україна».

Аналіз письмових доказів свідчить про те, що ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитодавця за кредитним договором від 25 квітня 2024 року за №7826375, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна». У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно в позасудовому порядку погасив борг за вказаним договором первісному кредитору чи ТОВ «Діджи Фінанс».

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У зв`язку з чим позов підлягає задоволенню та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» належить стягнути борг за кредитним договором від 25 квітня 2024 року за №7826375 в розмірі 19036,60 грн.

Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Наведене підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №7826375 від 30.05.2025 року (а.с.1).

Зважаючи на фактичне задоволення позовних вимог, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» надало суду: Договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року, акт № 7826375 від 31 березня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом Білецьким Б.М. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», детальним описом робіт (гаданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. від 31 березня 2025 року, додаткову угоду №7826375 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23).

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, має невелику ціну позову, справу розглянуто у порядку спрощеного провадження та правові позиції у цій категорії справ є усталеними. Окрім того, представник відповідача у судовому засіданні просив витрати на правову допомогу зменшити, оскільки позов є типовий.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що заявлена ТОВ «Діджи Фінанс» сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн є завищеною.

З врахуванням вищевикладеного, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, враховуючи усну заяву представника відповідача, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, якості підготовлених документів, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат ТОВ «Діджи Фінанс» на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, з 6000,00 грн до 1000,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст.10 -12,76-81, 89, 133, 137, 141,223, 258 - 259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 7826375 від 25.04.2024 року в розмірі 19036 (дев`ятнадцять тисяч тридцять шість) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 00 (нуль) копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8;

Представник позивача: Романенко Михайло Едуардович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса робочого місця: Полтавська область, м.Лубни, просп.Володимирський, буд.1/5, оф.3.

Суддя Я.В. Просіна