Справа № 375/2405/25
Провадження № 2/375/1051/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судового засідання Киричок В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Наталія Іванівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після якого відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 2,7075 га (кадастровий номер :02:002:0014), розташовану на території Савинецької сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Позивач також вказувала на те, що за життя батько 25 грудня 1995 року склав заповіт, яким заповів все належне йому майно їй; проте про наявність зазначеного заповіту їй відомо не було.

У вересні 2025 року вона звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. із заявою про прийняття спадщини.

У листі від 13 вересня 2025 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. посилалась на те, що у встановлений законодавством строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 2 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження у справі на 5 листопада 2025 року 11 год 00 хв.

Цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. належним чином завірену копію спадкової справи після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 жовтня 2025 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. направила на адресу суду листа, в якому зазначила, що спадкова справа після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась. У цьому ж листі міститься прохання про розгляд справи у її відсутності, на розсуд суду.

5 листопада 2025 року представник Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області Лісняк М.Л. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала клопотання, в якому просила справу розглядати у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами; вирішення питання у межах заявлених позовних вимог на розсуд суду.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 5 листопада 2025 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 2 грудня 2025 року о 11 год 00 хв.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Позиція сторін у судовому засіданні

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що у 2019 році померла її мати, а 2020 році батько. Крім того, вона, як соціальний працівник, здійснювала догляд за жінкою, яка померла у 2021 році. Тобто протягом трьох років вона втратила близьких людей. Також зазначала, що вона вважала, що в неї з документами все в порядку, проте 30 липня 2025 року неподалік її будинку був приліт і вона вирішила передивитись документи, в яких знайшла державний акт на земельну ділянку. Наголошувала на тому, що батько за життя склав на неї заповіт.

З урахуванням зазначеного просила суд визначичти їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 9 вересня 2020 року.

25 грудня 1995 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем сільської ради народних депутатів, яким усе належне йому майно заповідав ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про народження від 28 червня 1975 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 .

19 серпня 1995 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 9 вересня 2025 року № 142, яка видана ОСОБА_1 , її батько, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований на АДРЕСА_1 ; у цій же довідці зазначено, що до дня смерті проживав одиноко. Місцем відкриття спадщини є с. Савинці Білоцерківського району Київської області.

З витягу реєстру територіальної громади, який сформований 12 вересня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 .

На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 4 листопада 2004 року ОСОБА_2 належала земельна ділянка розміром 2,7075 га (кадастровий номер :02:002:0014), розташована на території Савинецької сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши подані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов таких висновків.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилався на необізнаність щодо заповіту від 25 грудня 1995 року, яким батько заповів їй все належне йому майно, а також на необізнаність про наявність спадкового майна, зокрема, земельної ділянки.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже право на спадщину виникає з дня її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови та інші.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, похилий вік, непрацездатність, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 172/888/18, від 6 лютого 2018 року у справі № 180/1163/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 286/27/18, від 7 серпня 2020 року у справі № 431/1160/18-ц, від 2 вересня 2020 року у справі № 761/10023/13-ц, від 10 червня 2021 року у справі № 691/481/18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 та від 31 липня 2024 року у справа №127/2149/21.

Поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними; 4)перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №14-50цс24) міститься висновок про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема, на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Відмова нотаріуса, за наведених обставин, у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, на користь якого було складено заповіт, не порушує принципу свободи заповіту, оскільки усвідомленим невчиненням дій для прийняття спадщини спадкоємець на власний розсуд реалізовує своє право на відмову від прийняття спадщини.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.

У цьому аспекті потрібно також враховувати, що право на прийняття спадщини є суб`єктивним цивільним правом, зміст якого полягає в тому, що спадкоємцю надано альтернативу: прийняти спадщину або відмовитися від неї.

Право особи на відмову від прийняття спадщини може бути реалізоване, зокрема, й шляхом неподання спадкоємцем протягом встановленого ЦК України строку заяви про прийняття спадщини, а реалізація цього права передбачає виникнення чи можливість виникнення в інших осіб права на спадкування та, як наслідок, набуття ними матеріального права, втручаючись у яке, потрібно дотримуватися, зокрема, й принципу «пропорційності».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) сформульовано правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 грудня 1995 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем сільської ради народних депутатів, яким усе належне йому майно заповідав ОСОБА_3 .

Встановлено судом і те, що у вересні 2025 року ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи справу, з урахування поданих позивачем доказів, суд не встановив обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі ОСОБА_1 , як спадкоємцю першої черги за заповітом, для подання заяви про прийняття спадщини.

Разом з цим, необхідно також зазначити, що доказів на підтвердження існування поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, матеріали справи не містять.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки поважних причин на подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обставин цієї справи позивачем не доведено.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для відшкодування позивачу судового збору, сплаченого за подання позову.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 200, 258-259, 267, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Наталія Іванівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 2 грудня 2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області, місце розташування вул. Незалежності, 2 селище Рокитне Білоцерківського району Київської області, 09601, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Наталія Іванівна, місце розташування вул. Ігоря Зінича, 2 селище Рокитне Білоцерківського району Київської області, 09601.

Суддя Марина СМИК