Справа № 550/1040/25
Провадження № 2/550/491/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Михайлюк О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Шукевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чутове цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до Фермерського господарства «УРОЖАЙНЕ ЧІ»,

та до Селянського (фермерського) господарства «РЕГІОН»,

про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» (далі за текстом- перший відповідач) та до СФГ «РЕГІОН» (далі за текстом другий відповідач) в якому, після уточнення позовних вимог, які були прийняті судом, просив:

- розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 квітня 2019 року, кадастровий номер:00:004:0219, площею 3,56 га., що розташована на території Таверівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, укладений між ОСОБА_1 та селянським (фермерським) господарством «РЕГІОН», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2019 за № 31240688;

- стягнути селянського (фермерського) господарства «РЕГІОН» на користь ОСОБА_1 плату за оренду земельної ділянки,кадастровий номер :00:004:0219, площею 3,56 га., що розташована на території Таверівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за договором оренди земельної ділянки від 05 квітня 2019 року -за період з 2023 року по 2024 рік включно, у розмірі 29 895,06 грн;

- стягнути з селянського (фермерського) господарства «РЕГІОН» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу (а.с. 1-15, 100-101).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 3,56 га, кадастровий номер :00:004:0219, розташованої на території Таверівської сільської ради Полтавського району Полтавській області згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2010 року, реєстровий номер 437.

Згідно договору оренди землі б/н від 15.04.2019, укладеного між позивачем та СФГ «РЕГІОН» (далі за текстом Договір), зазначена земельна ділянка була передана позивачем другому відповідачу в оренду. Відповідно до пункту 8 Договору, орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем сільськогосподарською продукцією або у грошовій формі у розмірі 11% від грошової оцінки на один сільськогосподарський рік.

Згідно пунктам 10,11 Договору, орендна плата сплачується 1 раз на рік, кінцевий термін розрахунку встановлений до 30.11 поточного року.

Позивач вказує, що другий відповідач систематично не сплачував орендну плату, а саме - за 2023 та 2024 роки орендна плата другим відповідачем сплачена не була. Як вказує позивач, станом на дату складання позовної заяви, заборгованість першого відповідача по сплаті орендної плати за 2023 та 2024 роки також є несплаченою і становить 29 895,06 гривень.

22.05.2025 року другий відповідач - СФГ «РЕГІОН» (продавець) та перший відповідач - ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» (покупець) уклали договір купівлі продажу права оренди земельних ділянок, у тому числі і ділянки площею 3,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:004:0219, яка з 02.03.2010 року належить мені на праві приватної власності.

Позивач зазначає, що на даний час, відповідачами СФГ «РЕГІОН» - до 22.05.2025 року, а ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» після зазначеної дати, ОСОБА_1 не виплачена орендна плата за договором оренди земельної ділянки від 15 квітня 2019 року, кадастровий номер :00:004:0219 за 2023 та 2024 роки у сумі 29895,0 гривень.

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Таким чином позивач, посилаючись істотне порушення умов договору оренди землі зі сторони відповідачів, на підставі ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренди землі», ст. ст. 526, 651 ЦК України, а також пункту д) частини 1 ст. 141 ЗК України, просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 квітня 2019 року, кадастровий номер :00:004:0219, площею 3,56 га., що розташована на території Таверівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «РЕГІОН», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2019 за № 31240688 (Орендар змінений, відповідно до Договору купівлі-продажу права оренди від 22.05.2025 на ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ») та стягнути з СФГ «РЕГІОН» заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 29895,06 грн.

Перший відповідач - ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» надав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечував, вважав його безпідставним та необґрунтованим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 73-76).

В обґрунтування заперечень проти позову перший відповідач посилався на те, що дійсно 22.05.2025 року між 22.05.2025 року між ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» (Покупець) та СФГ «РЕГІОН» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок, за яким Продавець відчужує, а Покупець отримує право оренди земельних ділянок, які вказані в Додатку 1 до Договору. Додатком 1 до зазначеного Договору визначено список осіб, право оренди земельних ділянок яких було придбано другим відповідачем. В ньому значиться і позивач, за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0219, розірвання якого є предметом розгляду даної справи.

Перший відповідач зазначає, що в межах договірних правовідносин права сторони не можуть реалізовуватися у відриві від покладених на неї обов`язків і навпаки, відповідальність за виконання зобов`язанням можлива лише за наявності відповідного суб`єктивного права в межах правовідносин, що склалися. Перший відповідач вказує, що він набув право оренди на земельну ділянку, належну позивачеві кадастровий номер :00:004:0219, з 22.05.2025 і саме з вказаної дати став стороною договору оренди землі та набув права та обов`язки за договором оренди землі, в тому числі зі сплати орендної плати. Разом з цим, у відповідності до п. 2 договору купівлі-продажу права оренди від 22.05.2025, всі зобов`язання за попередні періоди, в тому числі фінансові, залишаються на стороні відчужувача права СФГ «РЕГІОН», а не на ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ». Перший відповідач зазначає, що листами від 03.06.2025 та 30.06.2025 він звертався до першого відповідача з вимогою про надання доказів зі погашення наявної у нього заборгованості з орендної плати перед орендодавцями, однак ані відповіді ані підтвердних документів від СФГ «РЕГІОН» не отримав.

ФГ «УРОЖАЙНЕ» вважає, що як діючий орендар за оспорюваним договором оренди землі, не вчиняло жодних порушень договору та невиконання обов`язків орендаря. На даний момент земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. Орендна плата за 2025 рік підлягає сплаті до 30 листопада поточного року, відповідно до умов договору, і строк її сплати ще не настав, тому відсутній факт порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, на думку першого відповідача, ФГ «УРОЖАЙНЕ» не є належним порушником істотних умов Договору оренди землі № б/н від 15.04.2019 стосовно вимог позивача щодо стягнення заборгованості за 20232024 роки, і відсутні будь-які підстави, передбачені законом або умовами договору, для розірвання договору з відповідачем в судовому порядку.

Другий відповідач СФГ «РЕГІОН» правом на надання відзиву на позов не скористався.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних доказів у справі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник першого відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити.

Представник другого відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,56 га, кадастровий номер :00:004:0219, розташованої на території Таверівської сільської ради Полтавського району Полтавській області згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2010 року, реєстровий номер 437 (а.с. 8).

Згідно п.п. 1,2, 6 договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019, (далі за текстом Договір), орендодавець ОСОБА_1 надає, а орендар СФГ «РЕГІОН» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в с. Щасливе, загальною площею 3,56 га, кадастровий номер :00:004:0219, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с. 9-12)

Строк дії договору згідно п. 7 договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019 становить 10 років.

Згідно пунктам 10,11 зазначеного Договору, орендна плата сплачується 1 раз на рік, кінцевий термін розрахунку встановлений до 30.11 поточного року.

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 04.08.2025, згідно яких позивач у 2019-2022 роках отримував дохід від СФГ «РЕГІОН» у розмірі 14947,53 грн. відповідно; за період з 2023-2024 доходів позивач не отримував (а.с.14).

22.05.2025 року між ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» (покупець) та СФГ «РЕГІОН» (продавець) було укладено Договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок відповідно до п. 7 умов якого та Додатку №1 до Договору, ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» викуплено право оренди, в тому числі, за договором оренди з ОСОБА_1 від 15.04.2019на земельну ділянку площею 3,56 га, кадастровий номер :00:004:0219.(а.с.25-32)

Відповідно до акту прийому передачі права оренди земельних ділянок за договором купівлі продажу від 22.05.2025 року ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» прийняло право оренди земельних ділянок зазначених у вказаному Додатку № 1 (а.с.32).

Підставою позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019 позивач вказує п. д)ч. 1 ст. 141 ЗК України - систематичну несплату другим відповідачем орендної плати.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Суд зазначає, що особа не може вважатися такою, що наділена цивільними правами чи є зобов`язаною на користь іншої особи, у випадку, коли відсутня сама підстава виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема правочин.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон №161-ХІV).

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі" (туті і даліу редакції, чинній на дату укладення оспорюваного договору оренди землі) яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частино першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є:об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як вбачається з договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019, сторони не досягли згоди щодо такої істотної умови договору оренди землі, як орендна плата.

Частиною 2 статті 21 Закону «Про оренду землі» передбачено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

У п. 8 договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019 не визначено суми орендної сплати, яка має вноситись орендарем.

Згідно з пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотків та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПКУ);

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПКУ);

може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПКУ, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (підпункт 288.5.3 пункту 288.5 статті 288 ПКУ);

У пункті 4 умов договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019 сторонами не визначено і розміру нормативної грошової оцінки землі.

Суд зазначає, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. (п.6.34 постанови ВП ВС від 26.10.2022 по справі №227/3760/19-ц).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Суд вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що сторони досягли згоди щодо розміру орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 15.04.2019.

Надані позивачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 04.08.2025, згідно яких позивач у 2019-2022 роках отримував дохід від СФГ «РЕГІОН», не є доказом узгодження розміру орендної плати саме за договором оренди земельної ділянки від 15.04.2019 з кадастровим номером , так як із зазначених відомостей не вбачається, що призначення платежу було здійснено саме за зазначеним договором оренди.

З огляду на відсутність в умовах договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019 домовленості сторін щодо розміру орендної плати, а також відсутність будь-яких інших доказів, які б давали змогу встановити розмір орендної плати, який би був узгоджений сторонами договору оренди станом на момент його укладення, тобто відсутність згоди сторін з усіх істотних умов договору, то другий відповідач СФГ «РЕГІОН» не може вважатися таким, що є зобов`язаним на користь позивача щодо сплати орендної плати, оскільки відсутня сама підстава виникнення відповідних прав та обов`язків - правочин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю і чи приймали вони таку оплату.

Суд зазначає, що сам факт використання земельної ділянки орендарем, безсплати орендної плати, на що посилається і позивач, як на підставу розірвання договору оренди від 15.04.2019, не свідчить про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання.

З урахуванням викладеного немає підстав вважати договір оренди земельної ділянки від 15.04.2019 укладеним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц викладено правовий висновок про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.

Отже, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути і розірваний, оскільки він не породжує прав та обов`язків для сторін правочину.

З огляду на те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути розірваний, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019 та стягнення орендної плати за таким договором задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову в позові, відповідно до ч. ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Також представником першоговідповідача заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 12 500,00 грн.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження цих витрат другим відповідачем надано копії: договору про надання професійної правничої допомоги № 28/07-1 від 28.07.2025, укладеного між ФГ «Урожайне ЧІ» та Адвокатським бюро «Максима Часника», та додаткової угоди № 1 від 28.07.2025 до нього, акта № 1 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 22.09.2025 на суму 12500,00 грн.; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреності на ім`я адвоката Часника М.І.; платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 199 від 31.07.2025 на суму 12500,00 грн.

Як вже було зазначено, відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для звернення позивачем до суду стали неправильні дії відповідачів.

Так, судом встановлено, що перший відповідач, набувши відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.2025 права оренди за договорами оренди землі згідно Додатку №1 до нього, в якому значиться і договір оренди земельної ділянки від 15.04.2019 з кадастровим номером :00:004:0219, не виконав належних та необхідних дій щодо з`ясування та перевірки умов договору оренди земельної ділянки від 15.04.2019, який в тому числі є предметом договору купівлі-продажу права оренди від 22.05.2025.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання першого відповідача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу за рахунок позивача, не зважаючи на відмову в задоволенні пред`явлених до відповідачів позовних вимог.

За таких обставин, суд покладає судові витрати на правничу допомогу, понесені першим відповідачем у зв`язку з розглядом даної справи, на першого відповідача повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 137, 141, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства «УРОЖАЙНЕ ЧІ» та до Селянського (фермерського) господарства «РЕГІОН» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області 12.01.1999,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Перший відповідач: Фермерське господарство «УРОЖАЙНЕ ЧІ», , адреса місцезнаходження: вул. Небесної Сотні, буд. 105, офіс 341, м. Черкаси, Черкаська область.

Другий відповідач: Селянське (фермерське) господарство «РЕГІОН», , адреса місцезнаходження: вул. Степна, буд. 17, с. Щасливе, Полтавський район, Полтавська область.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2025 року.

Суддя О.І. Михайлюк