Дата документу 28.11.2025
Справа № 2-4057/2008
Провадження № 2-в/334/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-4057/2008 (2-263/2009) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,

встановив:

представник заявника Левицька Ю.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_2 із заявою про відновлення матеріалів втраченого провадження по цивільній справі №2-4057/2008 (2-263/2009) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

До судового засідання представник заявника заявила клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на своїх вимогах наполягала у повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 адвокат Сугіра В.С. надав відзив на заяву, в якому зазначив, що у них відсутні матеріали вищевказаної справи.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд використовує частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Суд при вирішенні питання про відновлення судового провадження враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

З інформації, наявної в архіві Дніпровського районного суду м. Запоріжжя, судом встановлено наступне.

З 2008 року в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-4057/2008 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, яка перереєстрована на 2009 рік за № 2-263/2009.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2008 року з метою забезпечення позову накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, а також інше майно, яке їй належить і знаходиться у вказаній квартирі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.10.2025 року ОСОБА_2 поновлений строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2008 року про накладення арешту.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.10.2008 року ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2008 року про накладення арешту скасована, справа направлена на новий розгляд для вирішення питання про забезпечення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-263/2009 від 19.02.2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення набрало законної сили 03.03.2009 року.

Відповідно до довідки керівника апарату Дніпровського районного суду м. Запоріжжя цивільна справа № 2-4057/2008 (№ 2-263/2009) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання (розділ 3), затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 11.02.2010 року, (Витяг з протоколу засідання експертно-перевірної комісії Державного архіву Запорізької області від 24.05.2024р. № 5), тому суд дійшов висновку, що судове провадження у справі №2-4057/2008 (2-263/2009) слід вважати втраченим.

Оригінал рішення по цій справі зберігається в архіві Дніпровського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Під час дослідження наявних у цій справі доказів, суд вважає встановленим зміст ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2008 року (2-4057/2008) про накладення арешту на майно, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01.10.2008 року про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2008 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 22.10.2008 року про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2008 року про накладення арешту на майно, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя (№ 2-263/2009) від 19.02.2009 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

Беручи до уваги, що цивільна справа № 2-4057/2008 (2-263/2009) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна знищена, але у наявності є лише документи, які перебувають в архіві Дніпровського районного суду м. Запоріжжя, а інші матеріали втраченого судового провадження заявником та заінтересованою особою суду не надані, суд вважає за необхідне частково відновити втрачене судове провадження у справі.

Керуючись статтями 260, 268, 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд

постановив:

Частково відновити втрачене судове провадження в цивільній справі № 2-4057/2008 (2-263/2209) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2008 року в наступній редакції:

Справа № 2-4057/2008

УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2008 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубина Л.А., розглянула у порядку досудового розгляду матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,

установила:

У провадження Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, а саме грошей у сумі 103920 грн.

У забезпечення заявлених позовних вимог позивачка просить накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, а також інше майно, яке їй належить і знаходиться у вказаній квартирі.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом вдень її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справи.

Вивчивши матеріали позовної заяви суд вважає, що відповідачка до розгляду справи по суті може розпорядитися майном, що завдасть шкоди інтересам та правам позивачки, або зробить неможливим виконання рішення, тому клопотання позивачки підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України,-

ухвалила:

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, а також інше майно, яке їй належить і знаходиться у вказаній квартирі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі протягом 5 днів заяви про апеляційне оскарження ухвали, і протягом 10 днів - апеляційної скарги або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01.10.2008 року в наступній редакції:

Апеляційний суд Запорізької області

справа № 22-3728/08 Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.

Суддя-доповідач: Поляков 0.З.

УХВАЛА

01 жовтня 2008 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: ПоляковаО.З.

Суддів: Бабак А.М.

Каракуши К.В.

При секретарі: Тахтаул О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,

встановила:

В липні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2008 року вжито заходи по забезпеченню позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, а також інше майно, яке їй належить і знаходиться у вказаній квартирі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 29 серпня 2008-року подала до суду заяву про апеляційне оскарження, 01.09.2008 року апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. Посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, апелянт зазначає, що копію оскаржуваної ухвали отримав 22 серпня 2008 року. Таким чином, він фактично був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в строк передбачений ЦПК України. З огляду на зазначене, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала судом постановлена 14 серпня 2008 року.

Відповідно до ч.7 ст. 153 ЦПК України у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Між тим, згідно довідки Поштампу - центр поштового зв`язку №1, рекомендований лист , із рекомендованим повідомленням вручений ОСОБА_2 лише 22.08.2008 року (а.с. 11).

Вказане свідчить про те, що апелянт з поважних причин не мав можливості вчасно оскаржити ухвалу суду.

За змістом ст.73 ЦПК України суд за клопотанням сторони поновлює строк, встановлений відповідним законом, у разі його пропущення з поважних причин.

З урахування вищевикладеного колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2008 року пропущено з поважних причин, тому є підстави для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали.

Керуючись ст.ст. 73, 294 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2008 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 22.10.2008 року в наступній редакції:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 22-3728 Головуючий у 1 інстанції:

2008 р. Дубина Л.А.

Суддя-доповідач: Поляков 0.3.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.

Суддів: Белка В.Ю.

Маловичко С.В.

При секретарі: Тахтаул О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, -

встановила:

В липні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2008 року вжито заходи по забезпеченню позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, а також інше майно, яке їй належить і знаходиться у вказаній квартирі.

Не погоджуючись з ухвалою судді Галій Г.І. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу судді скасувати.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходе до висновку ,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно набутого майна в сумі 103 920 грн.

Згідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Наклавши арешт на квартиру відповідачки районний суд не встановив дійсну вартість арештованого майна, наявність іншого майна в квартирі , а також не з`ясував можливості забезпечення позову шляхом накладення арешту на інше майно відповідачки.

За таких обставин ,судова колегія вважає ,що ухвалу суду про забезпечення позову не можна визнати законною та обґрунтованою ,тому вона підлягає скасуванню, а матеріали направленню до того ж суду для розгляду заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.307,312,317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2008 року по цій справі - скасувати, справу направити на новий розгляд для вирішення питання про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2009 року в наступній редакції:

Справа № 2-263/2009

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2009 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дубини Л.А.

при секретарі Корнієнко О.В.

за участю адвокатів Сугіри В.С., Єфименко С.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,

установив:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому вказує, що 03.10.2007 ОСОБА_4 , син відповідачки, погрожуючи знищенням майна протиправно отримав від неї 103920 грн. для передачі відповідачці в якості відшкодування шкоди заподіяної наче б то діями ОСОБА_5 . Оскільки у відношенні ОСОБА_6 відмовлено у порушенні кримінальної справи і його вина не доведена у вчиненні крадіжки майна відповідачки, позивачка вважає, що 103920 грн. ОСОБА_2 отримала безпідставно, і тому просить суд стягнути на її користь вказану суму грошей, а крім того, стягнути понесені судові витрати.

У судовому засіданні адвокат позивачки заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка проти заявлених вимог заперечує, і пояснила суду, що особисто від позивачки ніяких грошей на відшкодування вартості викраденого майна не отримувала. Гроші вона отримала від свого сина ОСОБА_4 , який повідомив їй, що це гроші на відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_5 , при цьому він не вказував від кого він їх отримав. У задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення сторін у справі, свідків, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 29.09.2007 у період з 09 год. 30 хв. до 17 год. невідома особа проникла до квартири АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала майно, що належить ОСОБА_2 на загальну суму 98984 грн.

З даного приводу порушено кримінальну справу за фактом викрадення майна ОСОБА_2 , яка перебуває у провадженні СУ УМВС України у Запорізькій області.

Особа, яка вчинила крадіжку майна ОСОБА_2 до теперішнього часу не встановлена.

Позивачка намагається довести перед судом, що 103920 грн. були передані нею ОСОБА_4 03.10.2007 під впливом погроз фізичної розправи та знищення майна, і вказані гроші були передані для ОСОБА_2 .

Вказана сума грошей, як вказує позивачка, частково була позичена нею у сусідів та родичів, при цьому будь-яких документів, що підтверджували б цей факт суду не надано, окрім показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 так само, суду не надано письмових документів, які б підтверджували факт передачі грошей ОСОБА_4 або ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_4 допитаний у суді у свою чергу заперечував отримання від позивачки будь-яких грошей чи то у іноземній, чи то у національній валюті, а також заперечував факт погроз на адресу позивачки про фізичну розправу та знищення майна.

Згідно п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Ч.1 ст. 218 ЦК України передбачає, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, зважаючи на норму закону, факт передачі позивачкою грошей ОСОБА_4 або ОСОБА_2 має підтверджуватися письмовими доказами, а тому покази свідків суд до уваги не приймає.

Не доведеним є факт передачі позивачкою грошей під впливом погроз фізичної розправи та знищення її майна, оскільки суду не надано доказів щодо цього.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 не заперечував тієї обставини, що дійсно 03.10.2007 відвідав с. Іспас та позивачку за її місцем проживання, а також не заперечував факт передачі грошей ОСОБА_2 ,. але пояснив, що гроші передані відповідачці належать йому особисто і отримані ним у кредит у банківській установі.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачка не надала суду доказів, що саме відповідачці або іншій особі для відповідачки нею були передані 103920 грн., а тому її доводи, що ця сума безпідставно була набута відповідачко, а також позовні вимоги про стягнення цієї суми грошей на її користь є необґрунтованими і безпідставними, і задоволенню не підлягають.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість і недоведеність заявлених позовних вимог у частині стягнення 103920 грн. і вважає, за необхідне у їх задоволенні відмовити, то й вимоги по стягнення удових витрат також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 208,218,1212 ЦК України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі протягом 10 днів заяви про апеляційне оскарження та подачі протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя:

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін