РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 , її представника адвоката Шаховського В.О.,

відповідача-позивача ОСОБА_2 , його представника адвоката Тищук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася в Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що 10 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 121. У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наказу Міністерства закордонних справ України від 24.07.2019 № 1558-ос ОСОБА_2 з 28 липня 2019 року було призначено на посаду третього секретаря Посольства України в Республіці Польща на час довготермінового відрядження. Встановлено ОСОБА_2 посадовий оклад у національній валюті в розмірі 5810 грн. на місяць та надбавку за вислугу років на державній службі, норму компенсаційних виплат в іноземній валюті у розмірі 2953 дол. США на місяць, надбавку за безперервний стаж на шифрувальній роботі понад п`яти років у розмірі 20% від норми компенсаційних виплат в іноземній валюті, надбавку у розмірі 5% від норми компенсаційних виплат в іноземній валюті на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуватиме за кордоном разом з ним. Нарахування та виплату ОСОБА_2 коштів, передбачених пунктом 2 Порядку формування та здійснення компенсаційних виплат у іноземній валюті працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 № 882 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 № 196), відповідно до наказу МЗС від 10.05.2017 № 191, зареєстрованого в Мін`юсті 31.05.2017 за № 683/30551, та у розмірах, встановлених наказом МЗС від 01.04.2019 № 24дск. наказано здійснювати на підставі наказу по Посольству України в Республіці Польща.

28.07.2019 ОСОБА_2 відряджений до Посольства України в Республіці Польща. Разом з ним виїхали дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 .

Фінансовому департаменту наказано нарахувати та сплачувати за ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 28.07.2019 у розмірі 22% суми мінімальної заробітної плати, затвердженої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, на період перебування за місцем відрядження чоловіка.

Працюючи на посаді третього секретаря Посольства України в Республіці Польща Відповідач отримував велику заробітну плату, а також компенсаційні виплати. В свою чергу. Позивач займалася веденням домашнього господарства та вихованням їх спільної малолітньої дитини. При цьому, частина заробітної плати витрачалася на забезпечення потреб життєдіяльності сім`ї, однак більша її частина накопичувалася в готівці та зберігалася на рахунках Відповідача в банківських установах. Наведені вище обставини підтверджуються щорічною Декларацією Відповідача за 2022 рік, розділ 11. Доходи, у тому числі подарунки, розділ 12. Грошові активи, розділ 12.1. Банківські та інші фінансові установи, у тому числі за кордоном, у яких у суб`єкта декларування або членів його сім`ї відкриті рахунки або зберігаються кошти, інше майно та Декларацією (щорічною) Відповідача за 2023 рік, розділ 11. Доходи, у тому числі подарунки, розділ 12. Грошові активи, розділ 12.1. Банківські та інші фінансові установи, у тому числі за кордоном, у яких у суб`єкта декларування або членів його сім`ї відкриті рахунки або зберігаються кошти, інше майно.

На початку серпня 2023 року Відповідач звільнився із займаної посади на дипломатичній службі. Тоді ж Позивач, Відповідач та їхня спільна малолітня дитина повернулися до України, здали дипломатичні паспорти та стали разом проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач перейшов на службу в Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, де також отримував велику заробітну плату.

Частина цієї заробітної плати також витрачалася на забезпечення потреб життєдіяльності сім`ї, однак в той же час великі її частини накопичувалася в готівці, і так само зберігалися на рахунках Відповідача в банківських установах. Це підтверджується Декларацією (щорічною) Відповідача за 2023 рік, розділ 11. Доходи, у тому числі подарунки, розділ 12. Грошові активи, розділ 12.1. Банківські та інші фінансові установи, у тому числі за кордоном, у яких у суб`єкта декларування або членів його сім`ї відкриті рахунки або зберігаються кошти, інше майно.

З кінця 2023 року сімейне життя між Позивачем та Відповідачем почало погіршуватися та сторони стали проживати окремо.

В результаті, рішенням суду шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10.02.2015 р. Відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 121, розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 01 серпня 2024 року.

За час шлюбу сторони нажили майно, яке є спільною сумісною власністю та потребує поділу.

В період шлюбу ними було придбано 27.12.2022 року автомобіль марки VOLVO, модель XC60, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , рік випуску 2022, колір сірий, тип пального електро або бензин, об`єм двигуна 1969см3, кількість сидячих місць з водієм 5, потужність двигуна 184 квт. в Республіці Польща, за ціною, яка склала 1 430 229,00 грн. (один мільйон чотириста тридцять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень), після чого ввезено в Україну та зареєстровано в Територіальному сервісному центрі 5641 (на правах відділу, м. Рівне, Рівненська область) 08.06.2023 року за Відповідачем. Вказаним автомобілем користується виключно Відповідач.

Також, спільною сумісною власністю подружжя Позивача та Відповідача є спільні грошові кошти, наявні на час припинення шлюбних відносин та задекларовані Відповідачем у його декларації за 2023 рік в сумі 90 000.00 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позовної заяви становить 3 715 164 грн. 00 коп. та грошові активи розміщені на банківських рахунках Відповідача в АТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 98 394 грн. 00 коп. та у розмірі 276 203 грн. 00 коп. на загальну суму 374 597 грн. 00 коп.

Позивач-відповідач просить суд врахувати письмову заяву про зменшення позовних вимог щодо вартості автомобіля, визнати автомобіль та грошові кошти спільним сумісним майном подружжя, стягнути з відповідача на користь позивача вартості автомобіля та грошових коштів та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

29 січня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом К. Тищук поданий зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно.

В обґрунтування зустрічного позову відповідач-позивач ОСОБА_2 вказав, що автомобіль марки VOLVO, модель XC60, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , рік випуску 2022 та готівкові кошти сумі 90 000.00 доларів США, які зазначені в його Декларації за 2023 рік є його особистою власністю. Відповідач зазначає, що хоча й придбання майна відбулося у період шлюбу, однак за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу, або у період спільного проживання осіб без реєстрації шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя або цих осіб. Зазначає, що з 28.07.2019 року ОСОБА_2 відповідно до наказу Міністерства закордонних справ України від 24.07.2019 року № 1558-ОС було призначено на посаду третього секретаря Посольства України в Республіці Польща на час довготермінового відрядження. Встановлено ОСОБА_2 посадовий оклад у національній валюті в розмірі 5810,00 грн. на місяць та надбавку за вислугу років на державній службі, норму компенсаційних виплат в іноземній валюті 2953 доларів США на місяць та ін. компенсаційні виплати в іноземній валюті, які сплачуються працівникам дипломатичної служби, пов`язані саме з виконанням працівниками дипломатичної служби своїх посадових обов`язків і не є оподатковуваним доходом, а отже вони не є спільною сумісною власністю подружжя. Просить суд визнати за відповідачем позивачем ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль VOLVO, модель XC60, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був ним придбаний за компенсаційні виплати для службового користування та компенсаційні виплати на суму 90 000.00 доларів США.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року прийнятий зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно до спільного розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно призначена судово автотоварознавча експертиза, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 26 березня 2025 року відновлено провадження у справі.

28 травня 2025 року ухвалою суду закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шаховський В.О., в судовому засіданні обґрунтування позовних вимог підтримали, просили їх задовольнити. ОСОБА_1 суду пояснила, що в 2019 році їхня сім`я із трьох осіб переїхали проживати в Республіку Польща за місцем роботи чоловіка. В свою чергу вона займалася домашнім господарством та вихованням малолітньої дитини. Частина заробітної плати чоловіка витрачалася на забезпечення потреб сім`ї, частина заощаджувалася на придбання автомобіля, та в подальшому на придбання житла. В серпні 2023 року сім`я повернулася проживати в Україну. Вона з донькою проживала в матері відповідача. Чоловік після повернення проходив службу в іншому регіоні, на утримання сім`ї скидав на картку кошти по 10000.00 грн. В кінці 2023 року стосунки між сторонами погіршилися. В червні 2024 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Також пояснила, що їй не було відомо про те, що ОСОБА_2 передав гроші на лікування своїй матері.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Тищук К.П. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримали в повному обсязі.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 суду показав, що перебуваючи в довготерміновому закордонному відрядженні у Посольстві України в Республіці Польща в період з 2019 по 2023 рік він отримав компенсаційні виплати в іноземній валюті, які не є спільною сумісною власністю подружжя. Саме за компенсаційні кошти для службових цілей і був придбаний автомобіль, який був зареєстрований на дипломатичних номерах. Також пояснив, що кошти які були розміщені на рахунках у АТ «Державний ощадний банк України» були витрачені на потреби сім`ї, оскільки він до розлучення утримував дружину і доньку, перераховував їм кошти, утримував квартиру в якій сім`я проживала, сам він винаймав житло для проживання так як по роботі перебував у різних областях України. На час подачі позову коштів на рахунках не було. Станом на червень 2024 року 90 000.00 дол. США він віддав мамі на лікування.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків.

Суд встановив, що 10 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції зареєстрований шлюб, актовий запис №121.

В шлюбі у сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво серії НОМЕР_3 ).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області справа 569/3416/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10.02.2015 року Відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №121, розірвано.

Щодо набуття сторонами майна в період шлюбу судом встановлено наступне.

24.07.2019 року Міністерством закордонних справ України виданий наказ № 1558-ос Про призначення ОСОБА_2 ( в якому зазначено наступне ).

1. Призначити ОСОБА_4 з 28 липня 2019 року на посаду третього секретаря Посольства України в Республіці Польща на час довготермінового відрядження.

2. Встановити ОСОБА_2 посадовий оклад у національній валюті в розмірі 5810 грн. на місяць та надбавку за вислугу років на державній службі (станом на 01.08.2019 стаж державної служби становитиме 22 роки 1 місяць).

3. Встановити ОСОБА_2 норму компенсаційних виплат в іноземній валюті у розмірі 2953 дол. США на місяць.

4. Встановити ОСОБА_2 надбавку за безперервний стаж на шифрувальній роботі понад п`яти років у розмірі 20% від норми компенсаційних виплат в іноземній валюті (станом на 01.08.2019 стаж на шифрувальній роботі становитиме 11 років 4 місяці).

5. Встановити ОСОБА_2 надбавку у розмірі 5% від норми компенсаційних виплат в іноземній валюті на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуватиме за кордоном разом з ним.

6. Нарахування та виплату ОСОБА_2 коштів, передбачених пунктом 2 Порядку формування та здійснення компенсаційних виплат в іноземній валюті працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 № 882 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 №196), відповідно до наказу МЗС від 10.05.2017 № 191, зареєстрованого в Мін`юсті 31.05.2017 за №683/30551, та у розмірах, встановлених наказом МЗС від 01.04.2019 № 24дск, здійснювати на підставі наказу по Посольству України в Республіці Польща.

7. Відрядити ОСОБА_2 28.07.2019 до Посольства України в Республіці Польща власним автотранспортом за маршрутом Рівне - Варшава.

Разом з ним виїжджають дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 .

8. Фінансовому департаменту нарахувати та сплачувати за ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 28.07.2019 у розмірі 22% суми мінімальної заробітної плати, затвердженої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, на період перебування за місцем відрядження чоловіка.

Підстава: стаття 18 Закону України „Про дипломатичну службу; План ротації працівників дипломатичної служби України у 2019 р., затверджений наказом МЗС від 21.11.2018 №173дск (зі змінами); постанова КМУ від 11.01.2006 №8 (зі змінами); пункт 2.3 розділу II Порядку направлення осіб начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у довготермінове відрядження, призначення на посаду, дострокового відкликання, звільнення з посад в ЗДУ України, затвердженого наказом Держспецзв`язку та МЗС від 07.06.2010 №121/ДСК/109/ДСК; лист Держспецзв`язку від 15.03.2019 №12/01/02-1231; довідка Держспецзв`язку від 23.07.2019 № 26/12-17-122; медичні довідки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; аркуш стажування ОСОБА_2 ; свідоцтво про одруження від 10.02.2015 серія НОМЕР_4 ; свідоцтво про народження від 11.07.2015 серія НОМЕР_3 ; заява ОСОБА_2 про призначення від 23.07.2019 № 201/3890; заява ОСОБА_1 про направлення за місцем відрядження чоловіка від 23.07.2019 №201/3891; заява ОСОБА_1 про нарахування ЄСВ від 23.07.2019 № 201/3895; згода на обробку персональних даних ОСОБА_1 ; трудова книжка ОСОБА_1 ; лист ПУ в Республіці Польща від 10.07.2019 № 6137/201-912-1107.

27.12.2022 року в період шлюбу ОСОБА_2 придбано в Республіці Польща автомобіль марки VOLVO, модель XC60, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , рік випуску 2022, колір сірий, тип пального електро або бензин, об`єм двигуна 1969 см3, кількість сидячих місць з водієм 5, потужність двигуна 184 квт., за ціною, яка склала 1 430 229,00 грн. (один мільйон чотириста тридцять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень), після чого ввезено в Україну та зареєстровано в Територіальному сервісному центрі 5641 (на правах відділу, м. Рівне, Рівненська область) 08.06.2023 року також за Відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта №17/03 автотоварознавчої експертизи складеного 17.03.2025 року (на підставі ухвали суду від 19.02.2025 року) ринкова вартість автомобіля марки VOLVO, модель XC60, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , рік випуску 2022, колір сірий, тип пального електро або бензин, об`єм двигуна 1969 см3, кількість сидячих місць з водієм 5, потужність двигуна 184 квт. зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2 , з урахуванням його технічного стану та пробігу визначити не є можливим зв`язку з відмовою власника транспортного засобу надавати його для огляду. Середня ринкова вартість автомобіля VOLVO, модель XC60, рік випуску 2022, колір сірий, тип пального бензин, об`єм двигуна 1969 см3, потужність двигуна 184 кВт складає 1 400 130 (один мільйон чотириста тисяч сто тридцять) гривень.

Разом з тим, спільною сумісною власністю подружжя Позивача та Відповідача є грошові кошти, наявні на час припинення шлюбних відносин та задекларовані відповідачем у його деклараціях за звітні періоди.

Судом встановлено в період перебування в шлюбних відносинах до розірвання шлюбу, ОСОБА_2 у своїй декларації про доходи яка (охоплює попередній 2023 рік) у розділі 12. Грошові активи зазначив, що йому на праві власності належить 90 000.00 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позовної заяви становить 3 715 164 грн. 00 коп. та грошові активи (кошти) розміщені на банківських рахунках Відповідача ОСОБА_2 в АТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 98 394 грн. 00 коп. та у розмірі 276 203 грн. 00 коп. на загальну суму 374 597 грн. 00 коп. У розділі 14 Видатки та правочини ОСОБА_2 зазначає, що ним здійснено 25.06.2023 року оплату мита 250 000.00 гривень та 29.05.2023 оплату за митне оформлення транспортного засобу на суму 220 500.00 гривень.

В щорічній декларації (яка охоплює 2024 рік) відомості про доходи ОСОБА_2 у розділі 12. Грошові активи відсутні, однак у розділі 14. Видатки та правочини суб`єкта декларування зазначено, що 26.10.2024 року ОСОБА_2 передав 3 718 215.00 гривень готівкових коштів матері для лікування за кордоном (рак легенів 4 стадія), вказані обставини свідчать про те, що кошти Відповідачем передані після розірвання шлюбу.

При цьому суд враховує, що грошові активи розміщені на банківських рахунках Відповідача в АТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 98 394 грн. 00 коп. та у розмірі 276 203 грн. 00 коп. на загальну суму 374597 грн. 00 коп. можна віднести до таких, які були витрачені в інтересах сім`ї. Після повернення в Україну з Республіки Польща позивач ОСОБА_1 тривалий час з донькою проживала в квартирі мами відповідача ОСОБА_2 , відповідач проходив службу в іншому регіоні України і тому не міг проживати разом з сім`єю. Також сторони не заперечували, що відповідач перераховував кошти на утримання сім`ї. Суд зазначає, що за звітний 2024 рік у щорічній декларації ОСОБА_2 відсутні кошти на банківських рахунках.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що її донька ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхня донька ОСОБА_8 проживали з 2019 року за кордоном в м. Варшава. Свідок зазначає, що приїжджала до них в гості і їй відомо що ОСОБА_7 забороняв її доньці працювати говорив, що сам заробляє на сім`ю кошти. У ОСОБА_9 купили для сім`ї автомобіль. Після повернення в Україну стосунки в сім`ї погіршились, спочатку проживали у мами ОСОБА_10 , потім переїхали проживати до неї.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вимогами ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Відповідно до статті 65 CК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст. 372 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Отже, посилання відповідача-позивача ОСОБА_2 на те, що перебуваючи в довготерміновому закордонному відрядженні у Посольстві України в Республіці Польща в період з 2019 по 2023 рік він отримав компенсаційні виплати в іноземній валюті в розмірі 161 432.00 доларів США, і ці виплати не можуть відноситися до спільного сумісного майна подружжя, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я.

Статтями 1, 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, компенсаційні виплати відповідно до Сімейного кодексу не відносяться до особистої приватної власності.

Відповідач ОСОБА_2 у декларації за 2024 рік у розділі 14. Видатки та правочини зазначив, що 26.10.2024 року передав 3 718 215.00 гривень готівкових коштів матері для лікування за кордоном, вказане свідчить, що кошти ним були передані після розірвання шлюбу і доказів того що, ОСОБА_1 надавала свою згоду з цього приводу матеріали справи не містять.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 753/1159/21, від 10 січня 2024 року в справі №753/7242/21.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 14 589 грн. 87 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-12, 76-82, 258, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки за майно (автомобіль марки VOLVO, модель XC60, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , рік випуску 2022 ) в сумі 700 065 грн. (сімсот тисяч шістдесят п`ять гривень грн.) 00 коп;

- виділити автомобіль марки VOLVO, модель XC60, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , рік випуску 2022 у власність ОСОБА_2 .

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки від 90 000 тисяч доларів США, що станом на день подачі позову за курсом НБУ (18.11.2024 року 41.2796 грн. за 1 долар) становить в сумі 1 857 582 грн. 00 коп. (один мільйон вісімсот п`ятдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривень) 00 копійок.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі судовий збір у розмірі 14 589 грн. 87 коп.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , адреса проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлений 28.11.2025 року.

Суддя Харечко С.П.