Номер провадження2/205/4915/25
Провадження № 2/205/4915/25
24 листопада 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Пєтіної К.М., розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
11.08.2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшов вищезазначений позов, у якому позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 1445939 від 11.01.2021 року в розмірі 22 762,00 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Позов мотивований тим, що 11.01.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1445939 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 7 600,00 грн. зі стандартною процентною ставкою 1,9 % на день, дата надання кредиту 11.01.2021 року, строк кредиту 15 днів, цільове призначення на споживчі потреби. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти у сумі 7 600,00 грн., шляхом перерахування на його картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом 12.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 22 762,00 грн., з яких: 7 600,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 15 162,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 07.09.2021 р. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача щодо стягнення кредитної заборгованості.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 12.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву не надав інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 11.01.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір № 1445939 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач надав згоду на укладення договору та підтвердив, що ознайомлений з всіма умовами правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту ТОВ «Лінеура Україна», а також повністю розумів та погодився з існуючими умовами та зобов`язався їх виконувати. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на платіжну картку у сумі 7 600,00 грн. на 15 днів з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день, зниженою процентною ставкою 0,01 % в день (п. 2.1, п. 1.2, 1.4.1, 1.4.2 договору).
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 22 762,00 грн., з яких: 7 600,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 15 162,00 грн. прострочена заборгованість за процентами.
Відповідно до п. 6.1.3 договору № 1445939 від 11.01.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта.
Судом також встановлено, що 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1445939 від 11.01.2021 року укладеним з відповідачем.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
07.09.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1445939 від 11.01.2021 року до позивача, у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.
Згідно витягу реєстру боржників до договору факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за кредитним договором № 1445939 від 11.01.2021 року в сумі 22 762,00 грн., з яких: 7 600,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 15 162,00 грн. прострочена заборгованість за процентами.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.
Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Вказані кредитні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання, передбачені, укладеним в установленому законом порядку, кредитним договором, внаслідок чого має непогашену заборгованість в сумі 22 762,00 грн. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.
При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, позивачем подано заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.
При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого.
За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025 року, укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В.; довіреність; акт про отримання правової допомоги від 08.10.2025 року, згідно якого, вартість послуг з надання правової допомоги складає 10 500,00 грн.; рахунок від 08.10.2025 р.; платіжну інструкцію № 1019 від 08.10.2025 року, відповідно до якої, адвокату Пархомчуку С.В. позивачем перераховані кошти у сумі 10 500,00 грн. за надання правничої допомоги; свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю.
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 10 500,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки у справі не проводились судові засідання, в яких брав би участь представник позивача, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідач на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15-16, 509, 525-526, 530, 625-626, 628, 633-634, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 133, 137, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 274, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 1445939 від 11.01.2021 року в розмірі 22 762,00 грн., що складається з: 7 600,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 15 162,00 грн. прострочена заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В. Басова