Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 644/6239/25
Провадження № 2/644/3724/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Паляничко Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Костильова О.В.,

одноособово, розглянуто в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань у приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61608, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:

1.1. позиції позивача

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі за текстом - КП «Харківські теплові мережі»/позивач), в особі представника Борисенко Ірини Анатоліївни, яка діє на підставі довіреності № 01-40/10266/110 від 27.09.2023, звернулось до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою № 760 від 09.07.2025 до ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /відповідачка) предметом якої є: стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, що утворилася станом на 01.06.2025 у сумі 57 588 грн 70 коп, а також суму сплаченого судового збору 2 422,40 грн та понесені позивачем витрати на відправку поштової кореспонденції, отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався на те, що постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182.

Відповідачка перебуває на реєстраційному обліку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачкою послуг з постачання теплової енергії, гарячої води та послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, якій щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих послуг.

Унаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг, що надаються позивачем, у відповідачки ОСОБА_1 утворилася заборгованість у загальному розмірі 54 188,13 грн, з яких: 53 465,34 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.09.2015 по 30.04.2025; 508,12 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 по 30.04.2025; 214,67 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.11.2023 по 30.04.2025.

У зв`язку з наведеним вище, зокрема з несвоєчасним виконанням відповідачкою зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуг, КП «ХТМ» просить стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що утворилась станом на 01.06.2025 у сумі 54 188, 13 грн, інфляційні втрати у сумі 2 472, 39 грн та 3% річних у сумі 928,18 грн, а також судовий збір у розмірі, що становить 2 422,40 грн.

1.2.заперечень відповідача

Відповідачка пропозицію Індустріального районного суду м. Харкова викладену в ухвалі від 16.07.2025 щодо подання відзиву на позов не використала, не скористалася процесуальним правом спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві.

2.заяви, клопотання

До позовної заяви представник позивача долучила заяву № 700 від 09.07.2025, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд про розгляд справи за її відсутності, а також не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин викладених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

22 липня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через від ОСОБА_1 , надійшла заява про застосування строків позовної давності у три роки до основної вимоги за позовом, зокрема й до додаткової вимоги у вигляді стягнення інфляційних втрат у сумі 2 472, 39 грн та 3% річних у сумі 928,18 грн.

15.07.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника КП «ХТМ» надійшли додаткові пояснення по справі щодо врахування строку позовної давності та наданням розрахунку заборгованості за період з 01.03.2017 по 30.04.2025 за послуги з постачання теплової енергії, що становить 50 622,02 грн відповідно, складеним за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

29.10.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, оскільки відповідачка як ВПО проживає в Хмельницькій області.

02 грудня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд». надійшла заява від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, оскільки відповідачка як ВПО проживає в іншому місті.

3.інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 11.07.2025 справа № 644/6239/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 16.07.2025 судом сформовано довідку про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова щодо місця проживання (перебування) відповідачів, згідно з якою місце проживання ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 16.07.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/6239/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву № 700 від 09.07.2025, у якій представник КП «Харківські теплові мережі» просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, причин неявки суду не повідомила.

Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судові повістки відповідачці ОСОБА_1 про виклик у судові засідання призначені на 11.08.2025, 24.09.2025, 30.10.2025, 03.12.2025 надсилалися судом за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві, довідці про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова, та до особистого кабінету ОСОБА_1 через систему «Електронний суд.

Рекомендовані повідомлення про виклик ОСОБА_1 на 11.08.2025, 24.09.2025 повернулися до суду як не отримані відповідачкою із зазначенням у довідці про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.12019 у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18).

Крім цього, судові повістки відповідачці ОСОБА_1 про виклик у судові засідання призначені на 11.08.2025, 24.09.2025, 30.10.2025, 03.12.2025 направлялася судом через систему «Електронний суд» до особистого кабінету ОСОБА_1 про що свідчить довідка про доставку електронного документа, що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Заразом, відповідачка повідомлялася про виклик у судове засідання, призначене на 11.08.2025 також і через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщене 22.07.2025, відповідно, за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/ відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України.

Отже, враховуючи вказане вище, відповідачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибула до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надала.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Суд бере до уваги, що відповідачка не позбавлена права брати участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференції поза межами приміщення суду, адже така можливість передбачена законодавством, однак таким правом не скористалася.

Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

З приводу чергової неявки в судове засідання відповідачки ОСОБА_1 та можливості продовження розгляду справи за її відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідачки ОСОБА_1 , оскільки її відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, зокрема послуги з постачання теплової енергії, гарячої води та послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем (надалі за текстом - ВБС) теплопостачання та постачання гарячої води між їхніми виконавцями і споживачами.

Відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про склад сім`ї з Реєстру територіальної громади м. Харкова та є споживачкою послуг з постачання теплової енергії гарячої води та послуги з технічного обслуговування ВБС теплопостачання та постачання гарячої води за вказаною адресою, облік нарахувань яких здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

КП «ХТМ» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182.

Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

У багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальні договори «Про надання послуги з постачання теплової енергії» та індивідуальний договір «Про надання послуги з постачання гарячої води» з 01.12.2021, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» за посиланням www.hts.kharkov.ua 31.10.2021 (надалі за текстом - Договори постачання теплової енергії та гарячої води).

Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5 Індивідуальних договорів виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.

Згідно з п. 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період.

З 01.07.2022 набрали чинності публічні договори з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» за посиланням www.hts.kharkov.ua 01.06.2022 (надалі за текстом - Договір техобслуговування).

Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та на умовах, визначених цим договором.

Суд установив, що ОСОБА_1 дійсно є споживачкою послуг КП «Харківські теплові мережі», оскільки користуються комунальними послугами з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, а також технічного обслуговування ВБС теплопостачання та гарячого водопостачання, а також у межах строку для відповіді щодо укладення та набрання чинності вказаними вище договорами не надіслали відмову від цих договорів, та не оскаржували їх, що підтверджується відсутністю будь яких заяв, заперечень чи спростувань стосовно вказаних обставин.

Враховуючи наведене, публічні договори вважаються укладеними, з моменту прийняття акцепту, зокрема з моменту фактичного отримання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води п. 4, п. 51, 52 Договору постачання теплової енергії гарячої води (а.с. 8/на звороті, 9/на звороті), а саме з 01.12.2021 та фактичного отримання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем з п. 4, п. 30, 31 Договору техобслуговування, зокрема з 01.07.2022 відповідно.

Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги. Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.

Договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період.

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість відповідачки за період з 01.09.2015 по 30.04.2025 з постачання теплової енергії становить 53 465,34 грн.

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 по 30.04.2025 становить 508,12 грн, а плата за абонентське обслуговування по послузі з постачання гарячої води - 214,67 грн.

З розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з березня 2019 року до листопада 2021 року, складеного за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що інфляційні втрати за вказаний період становлять 2 472,39 грн, три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 928,18 грн.

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням застосування строків позовної давності за періоду платежу з 01.03.2017 по 30.04.2025, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість відповідачів з постачання теплової енергії становить 50 622,02 грн.

5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (діяв до 01.05.2019), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (надалі за текстом - Закон № 1875-IV та № 2189-VIII відповідно), Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України (надалі за текстом - ЦК України та ЖК України відповідно), Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 тощо.

За змістом ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 13 Закону № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-IV визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. ст. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги, а теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил ( ст. 25 Закону № 2633-IV).

Відповідно до абз. 22 ч. 1 ст.1 Закону України № 2633-IV від 02.06.2005 «Про теплопостачання», теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

За приписами ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV від 24.06.2004 та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 № 630 (надалі за текстом - Правила № 630), споживач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Положення ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 № 6-2951цс15.

Ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у цивільній справі № 334/2789/15-ц, викладеною у постанові від 27.02.2019.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються.

Відповідно до ч. 1ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 3ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За приписами ст. 543 ЦПК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Європейський суд з прав людини наголошує, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

6.Висновки суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Матеріалами справи знаходить своє підтвердження, позивачем доведено факт, що КП «Харківські теплові мережі» надавало відповідачці послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, а відповідачка їх одержувала та не відмовлялись від них у встановленому законом порядку, а відтак в останньої виник обов`язок сплатити за надання цих послуг.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов переконання, що відповідачка, всупереч вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України, належним чином не виконувала обов`язок щодо повної та своєчасної оплати зазначених вище послуг, у зв`язку з чим у останньої виникла 50 622,02 за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 30.04.2025; 508,12 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 по 30.04.2025 та 214,67 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води.

Суд бере до уваги надані представником позивача розрахунки заборгованості щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, щодо абонентської плати за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії, щодо оплати послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання теплової енергії складені з урахуванням заяви відповідачки про застосування трирічного строку позовної давності, згідно із ст.257 ЦК України, яка регламентує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а також з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), якою установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався; закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким введення карантин віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 3 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Так, суд враховує, що у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Зазначені зміні вступили в силу з 02.04.2020, тож згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2»в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, який діяв до 30.06.2023, отже, строк позовної давності було продовжено на період дії карантину.

Крім того, відповідно до п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні.

Отже, з огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що надані позивачем розрахунки заборгованості, із застосуванням строку позовної давності, про стягнення з боржника основної заборгованості, яка виникла за період з 12.03.2017 по 30.04.2025 здійснені у межах строку позовної давності, що свідчить і про правомірність періоду нарахування інфляційних втрат у сумі 2 472,39 грн та три відсотків річних від простроченої суми у сумі 928,18 грн за березень 2019 року до листопада 2021 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання, що оскільки квартира відповідачки за адресою: АДРЕСА_2 була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата за послуги теплопостачання та за послуги централізованого гарячого водопостачання. Плата за централізоване опалення розрахована з урахуванням опалюваної площі (об`єму) квартири відповідачів. Нарахування плати за послуги гарячого водопостачання здійснено відповідно до п.10, 21 Правил № 630. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачем не надано.

Враховуючи вказані обставини, законодавець врегулював положеннями ст. 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Враховуючи зазначене, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Відповідно доп.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, зі змінами та доповненнями, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідачами всупереч вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України надані позивачем послуги оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав, матеріалами справи не підтверджено.

Правовідношення в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

У вказаному випадку правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем за період з березня 2019 року по листопад 2021 року нараховано інфляційні втрати у розмірі 2 472,39 грн та три відсотків річних від простроченої суми у розмірі 928,18 грн.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Надавати оцінку всім іншим твердженням сторони позивача та відповідача стосовно інших обставин викладених у процесуальних документах, суд не вбачає необхідності, оскільки сам по собі військовий стан не є підставою не виконувати обов`язок щодо повної та своєчасної оплати зазначених вище послуг, тому суд не бере до уваги надані відповідачем документи, які прямо не стосуються суті спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 с. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з вимогами п. 3 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією № 13204 від 01.07.2025, та підтверджено понесені витрати на відправку поштової кореспонденції у сумі 50,00 грн, про що надано суду відповідний фіскальний чек № 54 від 09.07.2025 та опис вкладення, заразом суд не бере до уваги вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат понесених на отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження зазначеного.

Враховуючи, що задоволено вимогу позивача частково, зокрема первісну вимогу заявлено в сумі стягнення 57 588,70 грн, що становить 100 %, задоволено у сумі 54 745,38 грн, що становить 95,06 %, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів розміру судового збору, у сумі: 57 588,70 грн=100%, 54 745,38 грн=95,06%, відповідно 2 422,40 х 95,18% = 2 302,73 грн, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідачкою не надано суду доказів, що вона підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», отже, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 302,73 грн та судові витрати пов`язані з розглядом справи, у сумі 50,00 грн понесені позивачем на відправку поштової кореспонденції.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 133, 141, 247, 258, 259, 264-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість, з яких:

50 622,02 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 30.04.2025;

508,12 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 по 30.04.2025;

214,67 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.11.2023 по 30.04.2025;

інфляційні втрати в сумі 2 472,39 гривень;

3% річних в сумі 928,18 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у сумі 2 302 (дві тисячі триста дві) грн 73 коп та судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 50 (п`ятдесят) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я/найменування сторін:

Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», юридична адреса: 61608, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 351823, e-mail: .

Відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання як ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_4 .

Суддя Д.Г. Паляничко