ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Щербаня Віктора Сергійовича на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року, яка постановлена суддею Коваль Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (дата складання повного судового рішення не зазначена), -

В С Т А Н О В И В

У січні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПрАТ ««СК «Універсальна»») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 07 серпня 2020 року між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ТОВ «Ландтех» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3015/245/005283. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язанні з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

05.04.2021 08:45 год. на А/Д Н-14, 44 км, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «Mersedes», держаний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2021 відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та документів складено страховий акт та розрахований розмір страхового відшкодування який складає 153020,54 грн.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Mersedes», державний номерний знак НОМЕР_2 застраховано за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201425649.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована за полісом №201425649 в ТДВ «СК «КРЕДО», то керуючись ст.22 та ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ«СК «Універсальна» виплачено страхове відшкодування у розмірі 82369,89 грн., з урахуванням наданого позивачем дисконту у розмірі 10% зносу та франшизи. В свою чергу розрахункова сума страхового відшкодування складає 91521,21 грн.

Отже різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 61499,33 грн, яку представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача ПрАТ «СК «Універсальна».

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», , місцезнаходження: 01133, бульвар Лесі Українки, 9, м. Київ, завдані збитки в порядку регресу в розмірі 61499 (шістдесят одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 33 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», , місцезнаходження: 01133, бульвар Лесі Українки, 9, м. Київ, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

В апеляційній скарзі на дане рішення представник відповідача посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції виніс рішення за недоведеності обставин, що мають значення по справі, які суд визнав встановленими. Зокрема страховою компанією не доведено факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , а лише додано копію платіжної інтрауції про перерахування на користь ТОВ «ПОРТ-ОЛВІ» 153,020,54 грн.

Суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача щодо розміру збитків, що підлягають відшкодуванню на користь потерпілої особи, а саме в контексті урахування коефіцієнту фізичного зносу, адже транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП був не новий, мав певну зношеність.

У зв`язку з вищенаведеним, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не надійшов.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2021 року о 08-45 год. ОСОБА_1 на автодорозі Н-14 в с. Велика Северинка Кропивницького району Кіровоградської області, керуючи автомобілем Mersedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , на перехресті, при виконанні обгону, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1 , який рухався попутно та повертав ліворуч на території ТОВ «Ландтех». При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, а провадження по справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення Постанова не оскаржувалася, набрала законної сили 02.08.2021 (а.с.6-8 Т. 1).

В результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_1 пошкоджений транспортний засіб «Volkswagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «Ландтех», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.22 Т. 1).

07.08.2020 між позивачем ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «Ландтех» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3015/245/005283, відносно транспортного засобу Volkswagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1 (а.с.10-19). У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mersedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , застрахована за полісом №201425649 в ТДВ « СК «КРЕДО» (а.с. 33 Т. 1).

Відповідно до акта огляду транспортного засобу Volkswagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1 від 09.04.2021 та страхового акта № 103830/1 матеріальна шкода задана транспортному засобу Volkswagen Tiguan, державний номер НОМЕР_1 склала 153020,54 грн. (а.с.25-29).

Сума страхового відшкодування 153020,54 грн. в повному обсязі сплачена власнику пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується копією платіжного доручення №2900 від 22.04.2021 (а.с. 30 Т. 1).

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована за полісом №201425649 в ТДВ «СК «КРЕДО», то керуючись ст.22 та ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «СК «КРЕДО» здійснено виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Універсальна» в розмірі 82369,89 грн (а.с. 31 Т.1) (з розрахунку вартість відновлювального ремонту з урахуванням наданого позивачем дисконту у розмірі 10%, зносу та франшизи, сума страхового відшкодування склала 91521,21 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці не зважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Тому у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Колегія суддів повністю погоджується із даним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винна особа - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статі 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Отже суд першої інстанції правильно виснував, що у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком, регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку із заміною сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Кредо» в порядку регресу позивачу у розмірі 82369,89 грн, визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ ««СК «Універсальна»» потерпілій особі, становлять 153020,54 грн, тому різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду підлягає залишенню без змін, підстав для перерозподілу судових витрат також немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Щербаня Віктора Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційном порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2025 року

Головуючий суддя

Судді