ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року місто Чернівці справа №727/5131/25

провадження №22-ц/822/980/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.,

Суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Мостолюк А.І.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, головуючий в суді першої інстанції суддя Одовічен Я.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 18 травня 2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту. Дана заява №3 від 18 травня 2020 року знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/. Електронний підпис відповідачем накладено одноразовим ідентифікатором.

Оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом. Оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання Договору, тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного договору №3 від 18 травня 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 3 від 18 травня 2020 року з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Того ж дня відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 5400 гривень. Мета отримання кредиту: споживчі потреби.

Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 10 травня 2024 року, згідно з умовами Договору факторингу № 10052024/1, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним договором №100052024/1 від 18 травня 2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке, в свою чергу, набуло права вимоги до відповідача.

Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 18576 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5400 гривень; заборгованість за відсотками становить 13176 гривень.

Зазначив, що кредитор може розраховувати як на проценти по кредиту за весь час до його повернення, незалежно від закінчення строку дії договору, так і на застосування заходів цивільної відповідальності.

Позивачем було направлено вимоги про сплату заборгованості за вказаним договором на адресу відповідача, які не були виконані відповідачем.

Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року у розмірі 18576 гривень та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 вересня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги

ТОВ «Діджи Фінанс» в апеляційній скарзі просило рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю.

Посилалося на те, що висновок суду першої інстанції щодо факту укладення між сторонами договору та отримання відповідачем кредитних коштів за цим договором є обґрунтованим, відповідає нормам матеріального права та жодною зі сторін не оспорюється.

Звертають увагу, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про нарахування процентів за договором лише за період з 18 травня 2020 року по 17 червня 2020 року та про припинення їх нарахування після зазначеної дати, вважаючи, що внесення відповідачем у рахунок погашення заборгованості понад 15 000 гривень беззаперечно підтверджує відсутність заборгованості за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року, однак такий висновок є помилковим, оскільки суперечить вимогам законодавства та усталеній судовій практиці щодо правомірності стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за прострочений період після настання дати повернення кредиту до дня його фактичного погашення, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про повне погашення заборгованості відповідачем є передчасним, необґрунтованим і таким, що не відповідає умовам договору та фактичним обставинам справи, а отже, вимоги позивача не можуть бути визнані такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють виконання та припинення зобов`язань за договором, а також неповно з`ясував фактичні обставини справи, що призвело до помилкового висновку про повне погашення заборгованості та відмови у задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 360 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що 18 травня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №3, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 5400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності в межах встановленого кредитного ліміту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені в п.3.1.1 цього Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах, встановлених цим Договором. (а.с.14).

Кредит надається позичальнику строком до 17 червня 2020 року (п.1.2).

Кредит надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту кредитора (https://cashberry.com.ua/), за умови ідентифікації позичальника та акцептування позичальником оферти про укладення цього Договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір є укладеним з моменту одержання Товариством акцептування позичальником відповідної оферти товариства в особистому кабінеті (п.2.1, п.2.2).

Кредит вважається наданим кредитором позичальнику з моменту перерахування грошових коштів на банківський рахунок (п.2.3).

Повернення позичальником суми кредиту, процентів за користування кредитом підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитора та/або за допомогою платіжних систем у строк, встановлений п.1.2 цього Договору (п.2.4).

Нарахування процентів за користування кредитом становить здійснюється наступним чином: на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.2 цього Договору. Річна процентна ставка становить 365% (а.с.14). Плата за користування кредитом є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії договору.

Розділом дев`ятим визначено, що договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №376/03 від 25 березня 2025 року, товариство підтвердило проведення успішної транзакції 18 травня 2020 року щодо видачі коштів у сумі 5400 гривень через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку Monobank НОМЕР_1 , код авторизації 198661 (а.с.19).

Із дослідженої судом виписки про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 , наданої АТ «Універсалбанк», встановлено, що зазначену банківську картку було емітовано на ім`я ОСОБА_1 . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій: НОМЕР_2 . 18 травня 2020 року о 10 год. 19 хв. на картку було зараховано кошти у сумі 5400 гривень.

Таким чином, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало.

10 травня 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Компані Інвест Фінанс» уклали Договір факторингу №10052024/1 від 10 травня 2024 року, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року (а.с.11).

Пунктом 4 договору факторингу встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку №1 до договору.

Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Із дослідженого судом кредитного договору №3 від 18 травня 2020 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи оскаржуване у даній справі рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з п. 1.2 договору строк дії позики становить до 17 червня 2020 року. Умовами договору передбачено, що позичальник має право звернутися до кредитора з проханням про пролонгацію строку надання кредиту та строку дії цього договору (п.4.2.1 Договору). Проте, представник позивача у судовому засіданні підтвердив, що відповідач з проханням про продовження строку дії договору не звертався.

Відповідно до п.3.1.1.1 договору, річна процентна ставка за договором становить 365 річних, що становить 1% в день. Проценти за договором нараховуються за кожен день користування кредитними коштами.

Отже, проценти за договором повинні бути нараховані за період з 18 травня 2020 року по 17 червня 2020 року і після цього строку нарахування процентів припиняється.

Із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позивачем було нараховано заборгованість зі сплати процентів за період із 18 травня 2020 року по 15 листопада 2023 року, тобто за межами строку кредитування, щоденний розмір відсотків визначено у сумі 54 гривень.

Таким чином, згідно проведеного судом розрахунку, розмір відсотків за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року становить 1620 гривень, що відповідає графіку розрахунків, долученого до договору.

Отже, сукупний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7020 гривень.

Як вбачається із дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором, наданого позивачем, відповідачем вже було внесено у рахунок погашення заборгованості за договором кошти у розмірі понад 15000 гривень, що беззаперечно підтверджує той факт, що заборгованість за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року відсутня.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

В силу ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.1 ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що 18 травня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №3, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 5400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності в межах встановленого кредитного ліміту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені в п.3.1.1 цього Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах, встановлених цим Договором (а.с.14).

Кредитний договір №3 від 18 травня 2020 року укладено в електронній формі.

Також, матеріалами справи підтверджується, що 10 травня 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Компані Інвест Фінанс» уклали Договір факторингу №10052024/1, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року (а.с.11).

Отож, підтверджені обставини відступлення права вимоги за кредитним договором №3 від 18 травня 2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Дані обставини сторонами не оспорюються та такі доводи відсутні.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Згідно із ст. 1056-1 цього Кодексу розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Діджи Фінанс» просили стягнути з відповідача заборгованість в сумі 18 576 грн. 00 коп., з яких: 5400 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 13176 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору строк дії позики становить до 17 червня 2020 року. Умовами договору передбачено, що позичальник має право звернутися до кредитора з проханням про пролонгацію строку надання кредиту та строку дії цього договору (п.4.2.1 Договору).

Згідно матеріалів справи, відповідач з таким проханням про продовження строку дії договору до позивача не звертався.

Відповідно до п.3.1.1.1 договору, річна процентна ставка за договором становить 365 річних, що становить 1 % в день. Проценти за договором нараховуються за кожен день користування кредитними коштами.

Отже, проценти за договором повинні бути нараховані за період з 18.05.2020 року по 17.06.2020 року і після цього строку нарахування процентів припиняється.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Такого висновку дійшла, Велика Палата Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року, а саме: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, відсутні підстави вважати кредитний договір пролонгованим.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в позові ТОВ «Діджи Фінанс», оскільки відповідач повернув кредитні кошти.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди позивача з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на суть ухваленого у справі судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням приписів цієї норми, підстав для розподілу судових витрат немає, а витрати позивача понесені ним у суді апеляційної інстанції, залишаються за ним та відшкодуванню не підлягають.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк