Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/81/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Біла Церква заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУКРПРОЕКТНІІ» про забезпечення до пред`явлення позову,-

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУКРПРОЕКТНІІ» про забезпечення до пред`явлення позову.

Заява обґрунтована тим, що у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУКРПРОЕКТНІІ» перебував транспортний засіб марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, днз НОМЕР_2 , який належав їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . В січні 2024 року у Позивача виникла необхідність у відчуженні вказаного транспортного засобу. З даною метою, директор Позивача звернулась до знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_1 , який запропонував свою допомогу з продажем автомобіля. За вказівкою ОСОБА_2 , Позивачем було видано довіреність, якою вона уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на продаж, експлуатацію та розпорядження транспортним засобом LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, днз НОМЕР_2 . Вказані особи мали відчужити автомобіль від імені Позивача за ринковою вартістю. На підставі виданої довіреності Відповідачем 1 було укладено Договір комісії з ТОВ «МАСТЕР АВТО», які відчужили автомобіль ОСОБА_4 , ім`я якої вже було вписано в довіреність від імені Позивача. Після відчуження транспортного засобу, ні ОСОБА_1 , ні довірені особи грошові кошти не передали, зникли зі зв`язку та розпорядилися автомобілем шляхом його перепродажу іншим особам. У зв`язку з вищевказаним, Позивач звернувся до Шевченківського районного управління поліції м. Києва, внаслідок чого було розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001909 від 06.05.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. Як встановлено досудовим розслідуванням, що автомобіль марки «LAND ROVER модель RANGEROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, днз НОМЕР_2 : 09.01.2024 на підставі договору купівлі продажу від 09.01.2024 був перереєстрований на громадянку ОСОБА_4 з присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_4 ; 02.03.2024 перереєстрований на підставі договору від 02.03.2024р. на громадянку ОСОБА_5 з присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_5 ; 24.03.2024 перереєстрований за тим самим власником ОСОБА_5 при видачі нового державного номерного знаку НОМЕР_6 ; Відтак, аналізом проведених реєстраційних дій із вказаним автомобілем встановлено, що Позивач, отримавши від ОСОБА_6 вказівку видати довіреність на ім`я чітко визначених останнім осіб, а саме на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на право розпорядження автомобілем під приводом надання послуг з його продажу, видала вказану довіреність, будучи запевненою в законності та відкритості намірів ОСОБА_6 щодо продажу автомобіля Позивача. В подальшому, транспортний засіб було продано ОСОБА_4 , ім`я якої вже було вписано в довіреність від імені Позивача. Таким чином, перша вказана реєстраційна дія з автомобілем, а саме продаж його від імені Відповідача 1 на ім`я Відповідача 2 через третю особу була здійснена виключно з метою фактичної зміни власника автомобіля за державним реєстром, що підтверджує факт заздалегідь спланованих дій щодо шахрайського заволодіння автомобілем. Крім того, в рамках кримінального провадження встановлено, що особи, на яких було оформлено транспортний засіб відносяться до кола близьких осіб та діяли за прямими вказівками ОСОБА_6 , що попередньо встановлений як особа, причетна до організації шахрайської схеми щодо заволодіння автомобілем. Таким чином, наявність особистих тісних відносин між вказаними особами підтверджує той факт, що всі вказані реєстраційні дії з автомобілем в період з 09.01.2024 по 24.03.2024 були здійснені виключно з метою приховування незаконності цих дій та шахрайського заволодіння автомобілем. Крім того, як вбачається з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва ід 13.05.2024р. по справі № 761/17310/24, 02.03.2024р. на Відповідача 3 було зареєстровано два транспортні засоби, яким було присвоєно однаковий номерний знак НОМЕР_5 . В зв?язку з вищезазначеним, Позивач має намір подати позов до суду для витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання за ним права власності на майно. З огляду на те, що автомобіль перебуває у власності та користуванні Відповідача 3, що наділяє її можливістю здійснити подальше відчуження автомобіля або його приховування чи знищення у будь-який час, що в подальшому може унеможливити виконання рішення про витребування авто, наявні підстави для накладення арешту на транспортний засіб до розгляду справи судом. Окрім того, враховуючи, що предметом позову є транспортний засіб LAND ROVER модель RANGE ROVER 2013 року випуску, ринкова вартість якого становить приблизно 1 500 000 грн., незастосування заходів забезпечення позову може призвести до суттєвих фінансових втрат для Позивача та унеможливити ефективний захист його майнових прав. Значна вартість майна підкреслює необхідність накладення арешту на автомобіль, оскільки ризик його відчуження, приховування або знищення відповідачем є надзвичайно високим, а будь-які ускладнення у процесі виконання рішення суду можуть завдати позивачу значної матеріальної шкоди.

Згідно вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

На підставі ч.13 ст.7 ЦПК України заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку письмового провадження.

При вирішенні заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом якого він планує звернутися до суду.

Отже, у разі звернення до суду із позовом та у випадку його задоволення, за відсутності його забезпечення, у випадку можливої реалізації спірного транспортного засобу відповідачами чи іншими особами, виконання рішення суду може бути ускладненим.

За таких обставин суд вважає за можливе вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) відчужувати, користуватись та іншим чином розпоряджатися транспортним засобом LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску в тому числі переобладнувати, розбирати його на запчастини, укладати будь які договори щодо спірного транспортного засобу;

- шляхом заборони органу державної виконавчої служби / приватному виконавцю вчиняти дії, пов`язані з передачею транспортного засобу марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, у тому числі шляхом заборони виставлення майна на електронні торги (аукціон) до вирішення спору по суті;

- шляхом заборони суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску до вирішення спору по суті.

Керуючись ст.149-153, 259-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУКРПРОЕКТНІІ» про забезпечення позову, до пред`явлення позову задовольнити повністю.

Вжити заходи забезпечення позову:

- Шляхом заборони ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) відчужувати, користуватись та іншим чином розпоряджатися транспортним засобом LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску в тому числі переобладнувати, розбирати його на запчастини, укладати будь які договори щодо спірного транспортного засобу;

- Шляхом заборони органу державної виконавчої служби / приватному виконавцю вчиняти дії, пов`язані з передачею транспортного засобу марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, у тому числі шляхом заборони виставлення майна на електронні торги (аукціон) до вирішення спору по суті;

- Шляхом заборони суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2013 року випуску до вирішення спору по суті.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНУКРПРОЕКТНІІ». Місце знаходження: 01033, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 14а. Код .

Боржник: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_7 .

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М. М. Бебешко