Справа № 161/3030/25
Провадження № 2/161/1942/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Ващук В.В.,

розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Костюшок П.М. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №100112347, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 5000 грн, які остання зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. Відповідач неналежно виконала зяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 18765 грн., з яких: 5000 грн. основний борг; 13765 грн нараховані проценти.

Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому позивач просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за Договором позики в розмірі 18765 грн, понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22.05.2025 представником відповідача адвокатом Масюк Г.С. подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнала. Зазначила, що відповідач, жодних договорів з ТОВ «МІЛОАН» не укладала, в матеріалах справи відсутні підтвердження підписання договору відповідачем власноруч або ж за допомогою електронного цифрового підпису.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, сплату тіла кредиту, відсотків, комісії, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Крім того, з доданих позивачем доказів неможливо констатувати, який саме номер банківської картки було вказано при укладенні договору з ТОВ «Мілоан», на який мали надійти кошти. У свою чергу, платіжне доручення від 30.11.2021 №35912240 про нібито перерахунок ТОВ «Мілоан» коштів на банківську картку відповідача з початковими та кінцевими цифрами (в платіжному дорученні відсутній повністю зазначений номер карткового рахунку, на який надійшли кошти) не відповідає вимогам до документів первинного бухгалтерського обліку, адже не містить підпису, печатки або інших даних, які б дали змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також на вказаному дорученні взагалі відсутні будь-які дані, які б підтверджували той факт, що вказаний платіж було проведено банком, а тому такий документ не може розцінюватися таким, що підтверджує достовірність проведеної операції, адже не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачкою кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) за зазначеним договором.

У зв`язку з укладенням шлюбу, прізвище відповідача змінено на « ОСОБА_3 ».

Враховуючи вищенаведене, просить у позові відмовити повністю.

26.05.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, згідно з якою останній наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судове засіданні сторони не з`явились, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до таких висновків.

Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України.

Судом встановлено, 30.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №100112347, за умовами якого отримала кредит у розмірі у розмірі 5000 грн, строком на 30 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 грн в день грошовому виразі.

Позивач на підтвердження невиконання відповідачем зобов`язання за вказаними договором надає заборгованість 18765 грн, з яких: 5000 грн - основний борг; 13765 грн - нараховані проценти.

16.07.2024 ТОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №16072024, на підставі якого до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що станом на день відступлення права вимоги у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 18765 грн, з яких: 5000 грн - основний борг; 13765 грн - нараховані проценти.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Всупереч вищенаведеному, позивач не надав суду будь-яких доказів виконання кредитором умов кредитного договору від №100112347 від 30.11.2021, а саме: доказів видачі позики відповідачу шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника (п.1. Договору).

Матеріали справи містять лише сам договір позики, а також документи, що підтверджують перехід права вимоги до позивача, але будь-яких доказів виконання договору позики (банківська виписка, платіжне доручення, довідка про перерахування коштів платіжною системою тощо) в матеріалах справи немає.

Надане позивачем платіжне доручення 35912240 від 30.11.2021 суд не бере до уваги, оскільки з нього неможливо встановити одержувача коштів, номер рахунку зазначений лише частково та без вказівки на особисті дані відповідача (не зазначені код та найменування отримувача).

Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача про укладення договору про споживчий кредит за допомогою одноразового ідентифікатора, оскільки матеріали справи не містять таких даних ні в самому договорі у графі «реквізити сторін», ні в окремих документах, які підтвердили б таку обставину. Позивач лише детально роз`яснює порядок підписання договору в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Відповідачем на спростування обставини зарахування котів на особистий рахунок, надано довідку про наявність рахунків, з якої вбачається, що на ім`я відповідачки не відкривався рахунок з реквізитами (цифрами), зазначеними у сформованому позивачем платіжному дорученні.

Також в матеріалах справи відсутні докази про рух коштів, які б підтвердили факт користування кредитними коштами та, відповідно, факт укладення договору.

У зв`язку з вищевикладеним, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 8,11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 03.12.2025

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК