ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/34254/24

Провадження № 22-ц/820/2086/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року,

встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

ОСОБА_1 заначив, що з 2 вересня 2001 року він перебував із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від народження діти проживають разом із позивачем і перебувають на його утриманні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року у справі №686/7160/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року і до повноліття дітей. 30 травня 2019 року Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому відкрив виконавче провадження №59231966 з примусового виконання цього рішення суду.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2020 року у справі №686/16313/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили (6 листопада 2020 року) та до закінчення сином ОСОБА_5 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. 16 червня 2021 року Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому відкрив виконавче провадження №65592363 з примусового виконання цього рішення суду.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2020 року у справі №686/17804/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 20 383 грн 60 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з березня 2019 року по 10 липня 2019 року включно. 8 квітня 2021 року Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому відкрив виконавче провадження №65058076 з примусового виконання цього рішення суду.

ОСОБА_2 не виконувала рішення суду про стягнення аліментів, у зв`язку з чим станом на 1 липня 2023 року виникла заборгованість: за виконавчим провадженням №59231966 90 761 грн 90 коп., за виконавчим провадженням №65592363 95 932 грн 30 коп.

27 грудня 2023 року сторони уклали нотаріальний договір про погашення заборгованості по сплаті аліментів №5320, а 28 грудня 2023 року договір про внесення змін до цього договору №5351, за умовами яких ОСОБА_2 зобов`язалася до 15 січня 2024 року погасити заборгованість за аліментами, що виникла станом на 28 грудня 2023 року, в розмірі 220 000 грн шляхом безготівкового грошового переказу коштів на вказаний позивачем рахунок.

ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за цим договором і не сплатила заборгованість за аліментами. Водночас у грудні 2023 року позивач внаслідок обману подав Другому відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому заяву про нібито отримання від ОСОБА_2 заборгованості за аліментами готівкою. Оскільки станом на 14 грудня 2024 року відповідачка не виконала зобов`язання за договором, то вона повинна сплатити йому 304 485 грн 02 коп. заборгованості, з яких: 220 000 грн борг за аліментами, 6 202 грн 3% річних від простроченої суми за період з 16 січня по 24 грудня 2024 року, 21 987 грн 12 коп. інфляційні втрати за період з 16 січня по 24 грудня 2024 року, 56 295 грн 90 коп. пеня (подвійна облікова ставка НБУ) за затримку розрахунку.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 304 485 грн 02 коп. заборгованості за договором про погашення заборгованості по сплаті аліментів від 27 грудня 2023 року №5320 та договором про внесення змін до цього договору від 28 грудня 2023 року №5351, посвідченими приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 виконала боргове зобов`язання за договором від 27 грудня 2023 року зі сплати ОСОБА_1 220 000 грн у повному обсязі, внаслідок чого підстави для стягнення з неї суми боргу, процентів від простроченої суми, інфляційних втрат і пені за затримку розрахунку відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за договором і не сплатила ОСОБА_1 заборгованість за аліментами, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню вказана заборгованість. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини, справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції зазначив у рішенні суду певні обставини (факти), які не підтверджені належними та допустимими доказами, неправильно витлумачив норми статей 526, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), не врахував норми статі 545 ЦК України та не застосував норми статей 81, 89 ЦПК України.

У зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року у справі №686/7160/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2019 року і до повноліття дітей. Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому від 30 травня 2019 року відкрито виконавче провадження №59231966 з примусового виконання цього рішення суду.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2020 року у справі №686/16313/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили (6 листопада 2020 року) та до закінчення сином ОСОБА_5 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому від 16 червня 2021 року відкрито виконавче провадження №65592363 з примусового виконання цього рішення суду.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2020 року у справі №686/17804/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 383 грн 60 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з березня 2019 року по 10 липня 2019 року включно.

ОСОБА_2 не виконувала рішення суду про стягнення аліментів, у зв`язку з чим станом на 1 липня 2023 року виникла заборгованість: за виконавчим провадженням №59231966 90 761 грн 90 коп., за виконавчим провадженням №65592363 95 932 грн 30 коп.

27 грудня 2023 року сторони уклали договір про погашення заборгованості по сплаті аліментів, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. (зареєстровано в реєстрі за №5320), до якого договором від 28 грудня 2023 року внесено зміни (зареєстровано в реєстрі за №5351). За умовами цього договору ОСОБА_2 зобов`язалася погасити заборгованість по сплаті аліментів, що виникла станом на 28 грудня 2023 року, в розмірі 220 000 грн у строк до 15 січня 2024 року шляхом безготівкового грошового переказу коштів на вказаний ОСОБА_1 рахунок.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав Другому відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому заяви у виконавчих провадженнях №59231966 і №65592363 про добровільну сплату ОСОБА_2 боргу по аліментам, який він отримав на руки.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 189 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з частиною першою статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини першої статі 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із положень статті 78 ЦПК України слідує, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як передбачено частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Якщо у договорі визначено строк (термін) виконання зобов`язання, то зобов`язання має бути виконано у цей строк (термін).

Факт виконання боржником грошового зобов`язання може бути підтверджений лише письмовим доказом, зокрема розпискою кредитора.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

У зобов`язальних правовідносинах можуть бути застосовані наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Батьки мають право укласти нотаріальний договір про сплату аліментів на дітей, у тому числі договір про погашення заборгованості за аліментами, в якому визначити розмір і строки виплати. За своєю правовою природою таких договір належить до цивільно-правових договорів, а тому на його підставі виникають зобов`язальні правовідносини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що між сторонами був укладений нотаріальний договір про погашення заборгованості по сплаті аліментів, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася погасити заборгованість по сплаті аліментів, що виникла станом на 28 грудня 2023 року, в розмірі 220 000 грн у строк до 15 січня 2024 року шляхом безготівкового грошового переказу коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 .

У справі відсутні письмові докази, зокрема платіжні документи про перерахування (зарахування) коштів на банківський рахунок позивача чи розписка позивача про отримання від відповідачки готівкових коштів.

Заяви ОСОБА_1 від 26 і 28 грудня 2023 року на адресу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому про добровільну сплату ОСОБА_2 боргу по аліментам не є належними і допустимими доказами, оскільки ці заяви достовірно не підтверджують факт виконання відповідачкою грошового зобов`язання за договором.

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 220 000 грн боргу за аліментами.

Оскільки ОСОБА_2 прострочила виконання грошового зобов`язання за договором із погашення заборгованості за аліментами, то з неї на користь позивача слід стягнути 6 202 грн 3% річних від простроченої суми та 21 987 грн 12 коп. інфляційних втрат за період з 16 січня по 24 грудня 2024 року, розмір яких відповідачкою не оспорюється.

Суд першої інстанції не врахував указаних обставин та норм закону, не дав належної оцінки дослідженим доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову в цілому.

Водночас позов ОСОБА_2 про стягнення пені за затримку розрахунку не підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (частина перша статті 547 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 56 295 грн 90 коп. пені за прострочення виконання зобов`язання за договором про погашення заборгованості по сплаті аліментів від 27 грудня 2023 року №5320 (до якого внесені зміни за договором від 28 грудня 2023 року №5351).

Оскільки договором не визначено право ОСОБА_1 на неустойку (пеню) за прострочення виконання зобов`язання, то його позов у цій частині є необґрунтованим.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та не дав належної оцінки зібраним доказам, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

Позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 220 000 грн боргу за аліментами, 6 202 грн 3% річних від простроченої суми, 21 987 грн 12 коп. інфляційних втрат, а всього 248 189 грн 12 коп.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір і витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позов ОСОБА_1 заявлено з ціною 304 485 грн 02 коп. і задоволено на суму 248 189 грн 12 коп., а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2 481 грн 89 коп. судового збору за подання позову (248189,12?1%). Водночас з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 3 722 грн 84 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (2481,89?150%).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 248 189 гривень 12 копійок заборгованості за договором і 2 481 гривню 89 копійок судового збору, а всього 250 671 гривню 01 копійку.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави (отримувач: Головне Управління Казначейства у місті Хмельницькому/ Хмельницький МТГ (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, р/р UA0022775, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) 3 722 гривні 84 копійки судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 грудня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Мазурок О.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50