Провадження №22-ц/812/2131/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №490/4897/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана його представником ОСОБА_2 , на рішення, яке постановив Центральний районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Шолох Людмили Миколаївни у приміщенні цього суду 26 вересня 2025 року, дата складання повного тексту не зазначена, за позовом Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

У червні 2025 року Комунальне підприємство «Миколаївкомунтранс» (далі КП «Миколаївкомунтранс», Підприємство) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що позивач є офіційним виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення) на території, зокрема Центрального району м. Миколаєва та надає послуги за адресою: АДРЕСА_1 . 29 грудня 2021 р. Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами що є публічним договором приєднання,був офіційно оприлюднений на сайті Миколаївської міської ради, який набрав чинності з 01 лютого 2022 р. Відповідно до публічної оферти до цього договору на територіях Інгульського, Заводського та Центрального районів м. Миколаєва нарахування плати за надання послуг здійснюється виходячи з кількості осіб, згідно з державною реєстрацією місця проживання у житловому приміщенні. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва станом на 01 лютого 2022 року встановлено, що кількість осіб, які зареєстровані за вказаною адресою складає 6, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , також зареєстрована неповнолітня особа - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є споживачем послуг з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення). Право на пільги жодна з вищезазначених осіб не має. Відповідачі фактично приєдналися до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами з 01 лютого 2022 року, відповідно до пунктів 18, 19 якого споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Таким чином, споживачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 несуть солідарну відповідальність з оплати за послугу та плати за абонентське обслуговування в строк, передбачений Типовим індивідуальним договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типовим індивідуальним договором про надання послуг з управління побутовими відходами. В порушення вимог нормативно-правових актів, Типового індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуальний договір про надання послуг з управління з побутовими відходами відповідачі жодного разу не здійснювали оплату за надані послуги, у зв`язку з чим за період з 01 лютого 2022 року по 30 квітня 2025 року сформувалась заборгованість у розмірі 13122 грн 23 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку вищевказану заборгованість, а також в рівних частинах судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2025 р. позовні вимоги Підприємства задоволені.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь КП «Миколаїкомунтранс» заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами в розмірі 13122 грн 23 коп.

Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 504 грн 67 коп. з кожного.

Рішення суд умотивував тим, що оскільки відповідачі є споживачами послуг з управління побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_1 неналежне виконують зобов`язання щодо сплати за надані послуги, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягали задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Орловський М.А. вказує, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинами справи, й просить його скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи, не надав оцінку правомірності заявлених позовних вимог та відповідності їх фактичному наданню послуг. Представник зазначає, що оскільки позивач не довів, що надав ті послуги, за які було нараховано заборгованість, відповідно фактично відсутні договірні відносини між позивачем та відповідачами. Заявник звертає увагу суду на те, що договір з позивачем на вивезення побутових відходів ОСОБА_1 ні він ні будь-хто з відповідачів не укладали. КП «Миколаївкомунтранс» послуги з вивезення побутових відходів їм не надавав. З 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклав договір №736 на вивезення побутових відходів з ПП « Евако», яке і виконує роботи з вивезення відходів, а відповідач регулярно сплачує за послуги за цим договором, підтверджується довідкою про відсутність заборгованості. Розрахунок заборгованості складений КП «Миколаївкомунтранс», виходячи з кількості мешканців будинку (5 осіб), що свідчить про відсутність договірних відносин між фізичною особою (володільцем домогосподарства) - споживачем та виконавцем. При цьому фактична кількість осіб, що проживають у вказаному домоволодінні, становить 3 (три) особи. Щодо приєднання відповідачів до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, то представник наголошує, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Послуга з вивезення побутового сміття позивачем за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не надавалась та фактично сміття за цією адресою позивачем не вивозилось через фізичну відсутність такого сміття по понеділках (день тижня, визначений затвердженим графіком вивезення побутового сміття з вул. В.Белінського для Виконавця), тому як споживач ОСОБА_10 за вказаною адресою виставляє сміття для вивезення у четвер, яке по четвергах забирає та вивозить автотранспорт, належний ПП «Евако. Крім того, гр. ОСОБА_1 не надавав підписаної заяви-приєднання із зазначенням своїх персональних даних та інформацією щодо фактичної кількості осіб, які постійно проживають у приватному будинку, позивачу, не сплачував за послугу, яку фактично не отримував від позивача та про яку йому не було відомо через ненадходження за адресою місця проживання щомісячних рахунків на оплату послуг в паперовому вигляді, що суперечить нормам пункту 17 Типового індивідуального договору. Отже, вищевикладене, на думку представника Орловського М.А., свідчить про відсутність факту приєднання ОСОБА_1 до умов Публічного договору (акцептування договору споживачем) та відсутність укладеного договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами із позивачем, а неукладений договір не може породжувати для споживача будь-яких юридичних наслідків, в тому числі щодо оплати безпідставно нарахованого (поза межами договірних правовідносин) боргу позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Справа з урахуванням ціни позову та положень частини 1 статті 369 ЦПК України призначена до розгляду апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, оцінивши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним положенням закону.

Як вбачається з матеріалів справи, кількість осіб, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , складає 6 осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Миколаєва станом на 01 лютого 2022 р., відповідно є утворювачами побутових відходів за цією адресою та споживачами послуг з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) (а.с.19). Докази про наявність права на пільги вказаних осіб відсутні.

За вказаною адресою у КП «Миколаївкомунтранс» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , щодо нарахування оплати за послуги з вивезення побутових відходів та проведення оплати, за яким за період з 01 лютого 2022 року по 30 квітня 2025 року існує заборгованість у сумі 13122,23 грн, яка складається за фактично надану комунальну послугу з управління (поводження) побутовими відходами та абонентської плати.

Відповідно до пункту 9.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в місті Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради №12/21 від 19 квітня 2007 року, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження.

Згідно з Графіком вивозу побутових відходів по приватному сектору Центрального району, що здійснюється за безконтейнерною схемою, який розміщений на офіційному веб-сайті Миколаївської міської ради та погоджений з департаментом житлово- і затверджений КП комунального господарства Миколаївської міської ради «Миколаївкомунтранс», надання послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) з території місцезнаходження одноквартирного будинку з присадибною ділянкою за відсутності одного або двох з видів благоустрою (каналізації та/або опалення), який розташований по АДРЕСА_1 , здійснюється щопонеділка.

За результатами проведеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1173 від 16 листопада 2011 року «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року № 318) конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів та оцінювання на предмет відповідності кваліфікаційним вимогам конкурсної документації КП «Миколаївкомунтранс» пройшло конкурсний відбір та згідно наказу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів на території м. Миколаєва» від 15 червня 2021 року № 171 (далі - Наказ Департаменту ЖКГ ММР № 171 від 15.06.2021) визначено виконавцем послуг із вивезення побутових відходів на території, зокрема, Центрального району міста Миколаєва на десять років.

23 червня 2021 року КП «Миколаївкомунтранс» уклало з Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради договір № 339 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території Центрального району міста Миколаєва.

Відповідно до пункту 11 вище вказаного договору, договір набуває чинності тільки після затвердження відповідного тарифу на поводження з побутовими відходами (вивезення побутових відходів) для переможця проведеного у 2021 році конкурсу.

Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради здійснив публікування на своєму офіційному веб-сайті рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу на території, зокрема, Центрального району м. Миколаєва.

22 грудня 2021 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради прийняв рішення № 1307 «Про встановлення тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення), яким підприємствам-виконавцям послуг з вивезення побутових відходів, зокрема, КП «Миколаївкомунтранс», встановлено тариф на послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення). Це рішення введене в дію з 01 лютого 2022 року.

Враховуючи викладене, договір № 339 від 23 червня 2021 року набув чинності з 01 лютого 2022 року, з дня набрання чинності відповідного тарифу на поводження з побутовими відходами (вивезення побутових відходів) для виконавця послуг КП «Миколаївкомунтранс», відтак цей договір діє з 01 лютого 2022 року по 01 лютого 2032 року.

Таким чином, на підставі вищевикладеного КП «Миколаївкомунтранс» є виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення) на території міста Миколаєва.

Між сторонами у справі, яка переглядається, виникли правовідносини з вивезення побутових відходів, які регулюються законами України «Про відходи», який втратив чинність 09 липня 2023 року, «Про управління відходами», який набрав чинності 09 липня 2023 року, «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з поводження з побутовими відходами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070, які втратили чинність 15 серпня 2023 року, Правилами надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835, які набрали чинність 15 серпня 2023 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини 2 статті 7, частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В силу частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до положень частин 2-4 статті 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів.

Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами..

Частиною 2 статті 31 Закону України «Про управління відходами» передбачено, що утворювачі побутових відходів зобов`язані, зокрема, укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами.

Згідно із статтею 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Частиною 3 статті 156 ЖК України передбачено, що повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з управління побутовими відходами є адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.

Згідно статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі частиною 1 статті 15 Закону України «Про відходи» передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за послуги з поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень частини 2 статті 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами. Аналогічні обов`язок вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами покладений частиною 2 статті 31 Закону України «Про управління відходами» на утворювачів побутових відходів.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на вивіз побутових відходів, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати відповідної послуги.

Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, що є публічним договором приєднання, був офіційно оприлюднений на сайті Миколаївської міської ради за посиланням https://mkrada.gov.ua/content/kp-mikolaivkomuntrans.html, набрав чинності 01 лютого 2022 року.

Згідно із пунктом 3 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги тощо або мовчання. Відповідно до Публічної оферти до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на територіях Центрального, Інгульського та Заводського районів міста Миколаєва нарахування плати за надання послуги з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) здійснюється виходячи з кількості осіб, згідно з державною реєстрацією місця проживання у житловому приміщенні.

За такого з урахуванням викладених фактичних обставин справи та правових норм суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як виконавець послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення) в м. Миколаєві має право на отримання оплати витрат за фактично надані послуги з відповідачів як утворювачів побутових відходів, які вважаються такими, що приєдналися до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами за фактом приєднання споживача до умов договору.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Щодо відсутності між сторонами договору на управління побутовими відходами.

З урахуванням наведених вище приписів закону, які регулюють правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, апеляційний суд доходить висновку, що незважаючи на те, що між позивачем та власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , або уповноваженою власником особою, не був підписаний договір про вивіз побутових відходів (з управління побутовими відходами), таке не звільняє зареєстрованих разом з власником у житловому приміщенні осіб від сплати вартості наданих позивачем послуг, оскільки власник будинку вважається таким, що уклав публічний договір приєднання про надання відповідної комунальної послуги, оскільки відсутні докази, що протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник вчинив дії щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. Тому посилання в апеляційній скарзі на неукладання договору з позивачем щодо надання відповідних послуг не приймається колегією суддів.

Щодо аргументу про виконання іншим підприємством послуг з вивезення побутових відходів за адресою АДРЕСА_1 , колегія суддів виходить з того, що саме КП «Миколаївкомунтранс» на території міста Миколаєва, як вже було зазначено у цій постанові, пройшовши конкурсну процедуру, 23 червня 2021 року КП «Миколаївкомунтранс» уклало з Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради договір № 339 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території Центрального району міста Миколаєва, який набув чинності з 01 лютого 2022 року, а тому є єдиним належним виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення) на території міста Миколаєва. Тому укладання договору про вивезення побутових відходив з іншими особами, які не є законним надавачем цих послуг, не має правового значення для вирішення цього спору.

Посилання відповідача на наявність невиконання позивачем обов`язків із вивезення побутових відходів колегія суддів відхиляє, оскільки доказів такого (актів, складених у відповідності до чинного законодавства, претензій, звернень тощо) не надано, тому це є припущенням, яке не підтверджено жодним доказом, тоді як доказування в силу частини 6 статті81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилкове нарахування заборгованості на п`ятьох зареєстрованих осіб з посиланням на те, що фактично в будинку по АДРЕСА_1 проживає троє осіб, колегія суддів їх не приймає, виходячи з того, що у разі відсутності користувача комунальних послуг за місцем проживання, нормативно-правовими актами, зокрема, підпунктом 6 пункту 12 Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, передбачено право споживача на несплату вартості послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження такої відсутності. Тобто для реалізації цього права споживач має звернутися до виконавця послуги із доказами своєї відсутності у житловому приміщенні, але вчинення таких відповідачем не доведено.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89, 367, 368 ЦПК України, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України скасуванню не підлягає.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено, зокрема, й витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, 3 статті 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1, пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для розподілу судового збору, сплаченого представником ОСОБА_1 - адвокатом Орловським М.А. за подання апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись статтями 367-369, 371, 372, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником Орловським Михайлом Андрійовичем, залишити без задоволення, рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

____________________________________

Повна постанова складена 02 грудня 2025 року