Справа № 159/6669/25
Провадження № 2-о/159/200/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

з участю:

секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Чих О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ковельська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Ковельська міська рада, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , з 01.01.2019 по день смерті ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 була розлучена, не мала дітей та родичів.Заявниця познайомилася з ОСОБА_2 у 2018 році, відтоді остання неодноразово почала просити її допомоги по різних побутових моментах. Фактично з 2019 року вони почали разом проживати як сім`я. Заявниця регулярно надавала ОСОБА_2 допомогу, супроводжувала до лікарні, забезпечувала догляд у побуті, займалась хатніми справами, вони вели спільне господарство, разом робили ремонт, облаштування балкону та інші дрібні ремонти. Заявниця оплачувала всі рахунки за комунальні послуги, продукти харчування купувала за власні кошти, бо пенсії ОСОБА_2 вистачало практично лише на купівлю для неї ліків, вони проживали як сім`я. ОСОБА_2 власної сім`ї не мала і була одинокою людиною. На той час як заявниця почала проживати із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак, однак проживали з чоловіком окремо, останній проживав разом з дочкою, діти заявниці на той час вже були повнолітніми. Чоловік заявниці помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку зі спільним проживанням та відносинами, які склались між заявницею та ОСОБА_2 , вони у 2020 році уклали спадковий договір, за умовами якого квартира АДРЕСА_2 переходить у власність ОСОБА_1 . Факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_2 можуть підтвердити свідки. Зазначає, що поховання ОСОБА_2 здійснювала ОСОБА_1 самостійно за власні кошти.Заявниця прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, за відсутності інших спадкоємців. За життя ОСОБА_2 заявниця знала, що в неї на рахунку знаходяться грошові заощадження, вони не раз з нею приходили в банк для перевірки рахунку, отримання виписок, вона говорила що після її смерті вони будуть належати їй, проте заповіт так і не встигла написати. За результатами звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину їй було роз`яснено і надано відповідь, про те що ОСОБА_2 не складала заповіт, після її смерті відкрилась спадщина по закону, і згідно норм ЦК України заявниця не є родичкою із ОСОБА_2 , тому відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з вищенаведеним звернулася до суду.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2025 відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала, просила її задовольнити. Суду пояснила, у 2015 олув вона почала спілкуватися із ОСОБА_2 , остання приходила часто до неї в магазин. Так як в неї погіршилися відносини з чоловіком у 2018 році переїхала жити до ОСОБА_3 . У 2020 році вони уклали спадковий договір. Її чоловік помер. Їх діти на той час були дорослі. Вона оплачували за комунальні послуги ОСОБА_2 , купувала ліки ОСОБА_2 , ходила з нею до сімейного лікаря. Вони вважали одна одну членами сім`ї. ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, дітей не мала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що проживав по сусідству із ОСОБА_2 , десь з 2019 року ОСОБА_1 жила з ОСОБА_2 разом. Він інколи заходив до них з приводу побутових питань.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що вона працювала соціальним працівником Територіального центру обслуговування м. Ковель з 2022 року, три рази на тиждень зранку до обіду перебувала із ОСОБА_2 , готувала їй їсти, виконувала іншу допоміжну роботу. ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 , однак у денний час перебувала на роботі. Вони разом мали спільний побут.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні суду пояснила, що вона є керівником відділення АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 обслуговувалася у них, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проходили до банку, стосунки між ними були довірливі. ОСОБА_2 казала, що ОСОБА_1 їй як дочка.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , в останньої погіршилися стосунки з чоловіком і вона проживала разом із ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка через стіну з ОСОБА_2 . З 2019 року ОСОБА_1 мешкала у ОСОБА_2 , стверджує про це, бо бачила ОСОБА_1 та чула її голос вранці та ввечері. Стосунки в них були як в членів сім`ї.

Судом 25.11.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв"язку зі складністю справи його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 14.00 годину 04.12.2025.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема, згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого 01.11.2024 року.

Згідно інформації Відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) від 19.09.2025 ОСОБА_1 отримала допомогу на поховання за померлу пенсіонерку ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 . 06.08.1994.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Між заявницею та ОСОБА_2 28.09.2020 укладено спадковий договір, згідно якого остання передала у приватну власність ОСОБА_1 належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_2 .

Із витребуваної судом спадкової справи № 146/2024 вбачається, що заявниця прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Інші спадкоємці відсутні. 30.10.2024 заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо залишків грошових вкладів та компенсаційних виплат, що зберігаються в АТ КБ «Приватбанк».

Згідно копії листа вих. № 300/02-14 від 02.09.2025 приватного нотаріуса Козоріс Н.С. заявниці відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано документів, що підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статтею 1218 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (частина перша статті 1264 ЦК України).

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 06.08.1994, актовий запис № 14.

Заявниця просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 з 01.01.2019. Водночас, зазначає, що з чоловікомп склалися неприязні відносини, тому вона почала проживати з ОСОБА_2 , однак шлюб з ОСОБА_9 не розривала, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Главами 6-9 СК України визначаються та регламентуються взаємні права та обов`язки жінки та чоловіка, які перебувають у шлюбі.

У зв`язку з укладенням шлюбу та набуттям статусу подружжя, позивачка не вважається членом сім`ї ОСОБА_2 у значенні, що використовується у відповідних нормах законодавства, зокрема при визначенні складу сім`ї для цілей соціального забезпечення, користування житлом, спадкування, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим.

Враховуючи, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , шлюб між заявницею та ОСОБА_9 припинився внаслідок його смерті.

Отже, з часу реєстрації шлюбу ОСОБА_1 утворила власну родину з ОСОБА_9 , на підставі шлюбу та була пов`язана з ним взаємними правами та обов`язками подружжя, що виключає можливість пов`язаності заявниці з ОСОБА_2 взаємними правами та обов`язками як члени сім`ї та спільного проживання з останньої як член її сім`ї з 01.01.2019.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тобто, для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідна сукупність таких ознак, як спільне проживання, пов`язаність побутом і наявність взаємних прав і обов`язків.

Крім того, пунктом 6 Спадкового договору, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28.09.2020 на набувача майна ( ОСОБА_1 ) покладалися обов`язки щодо ОСОБА_2 : забезпечувати щоденним харчуванням; забезпечувати згідно рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; здійснювати догляд та надання небхідної допомоги; надання побутових послуг (прибирання в квартирі, прання, ремнт в квартирі, ремонт побутової техніки, а також аудіотехніки тощо).

Повідомлені в судовому засіданні свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обставини взаємовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період 2020-2024 років фактично свідчать про виконання останньою обов"язків, передбачених спадковим договором.

На переконання суду, виконання визначених спадковим договором щодо ОСОБА_2 обов"язків з боку заявниці не можуть розцінюватися одночасно як такі, що свідчать про наявність у них сім"ї. Відсутні підстави для такого висновку у суду ще й з огляду на факт перебування заявниці у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 до 14.05.2023.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені заявником, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, враховуючи, що заявником не доведено сімейний характер факту постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 з 01.01.2019 по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст.1216-1218, 1221, 1223, 1264, 1268,1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ковельська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.12.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР