Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/427/25
Номер провадження2/711/728/25
РІШЕННЯ
09 вересня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовської Д.О., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної порожньо-транспортною пригодою,-
Позов обгрунтовує тим, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2024 року ОСОБА_7 визнано винним за ст. 124 КУпАП. Згідно вказаної постанови, 11.11.2024 року о 16:19 год. в м.Черкаси, по вул. Максима Залізняка, 1, ОСОБА_7 керував автомобілем КІА д.н.з. НОМЕР_3 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_4 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Цивільна відповідальність ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс».
На сьогоднішній день позивач не погоджується з сумами, які визначила страхова компанія і не погоджується з страховими виплатами.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.01.2025 року відкрите загальне позовне провадження у справі.
18.02.2025 року до суду надійшов відзив ПрАТ «Європейський страховий альянс» на позовну заяву.
У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що свої зобов`язання, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Європейський страховий альянс» виконало в повному обсязі, сплативши позивачу завдану майнову шкоду в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правові відносини між позивачем та ПрАТ «Європейський страховий альянс».
24.02.2025 року до суду надійшов відзив представника ОСОБА_9 адвоката Павленко М.В. на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову оскільки позивачем не надано достатніх та переконливих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2025 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзивах на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що автомобіль Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_6 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ( НОМЕР_6 ).
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн..
Згідно вказаної постанови, 11.11.2024 року о 16.19 год. в м.Черкаси, по вул. Максима Залізняка, 1, ОСОБА_7 керував автомобілем КІА д.н.з. НОМЕР_7 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_5 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.
Постанова набрала законної сили 03.12.2024 року.

Також встановлено, що 05.09.2024 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 223264976 із ОСОБА_10 . Забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов Полісу є автомобіль Kia Forte, реєстраційний № НОМЕР_7 , VIN код: НОМЕР_8 , (далі забезпечений ТЗ). Строк дії Договору: з 06.09.2024 року по 05.09.2025 рік включно. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 160 000 грн, розмір франшизи 3200 грн.

22.11.2024 року ФОП ОСОБА_11 складено звіт № 975-24 SOS_-77 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 .

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу відповідно до звіту № 975 24 SOS_-77 складає 63738,17 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування.)

З розрахунку суми страхового відшкодування вбачається, що вартість матеріального збитку без ПДВ становить 53 115, 14 грн. (63 738.17- 20% ПДВ), а сума до виплати становить 49 915, 14 (53 115, 14 безумовна франшиза в сумі 3200 грн.).

14.11.2024 року позивач подала заяву до ПрАТ ПрАТ «Європейський страховий альянс» з проханням належну їй суму страхового відшкодування по страховій справі, визначену відповідно до умов ст. 29, ст. 30, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі незалежної експертизи (суму страхового відшкодування погоджую), перерахувати за вказаними нею реквізитами.

ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49 915,14 грн. на рахунок ОСОБА_6 , що підтверджується платіжною інструкцією № 125 від 10.12.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно позиції Верховного Суду, приведеної у постанові від 15.10.2020 за наслідками розгляду справи № 755/7666/19 зазначено, що відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Так, обгрунтовуючи позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_7 та ПрАТ «Європейський страховий альянс» матеріальну шкоду, представник позивача посилається на те, що відповідно звіту № А12-02 вартість відновлювального ремонту складає 144244, 20 грн., вартість матеріального збитку складає 77198,54 грн. Таким чином ПрАТ «Європейський страховий альянс» повинен сплатити позивачу 27333, 40грн. (77198,54 грн.- 49865,14 грн); судові витрати в розмірі сплати судового збору, а ОСОБА_7 повинен сплатити різницю між сумою фактичного ремонту та збитками, а саме 67045,66 грн. (144244,20 грн.- 77198,54 грн).

На підтвердження завданих матеріальних збитків представником позивачем надано звіт №А12-02 про оцінку автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 , складений 11.12.2024 року ФОП ОСОБА_8 .

Згідно вказаного звіту, вартітсь відновлювального ремонту КТЗ MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 складає 144 244,40 грн., в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 складає 77 198,54 грн. в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 ОСОБА_6 унаслдіок ДТП на 05.12.2024 р. складає: 77 198,54 грн.

Досліджуючи вказаний звіт суд звертає увагу на те, що він підписаний оцінювачем ОСОБА_12 та ФОП

ОСОБА_13 вступній частині звіту зазначено, що проведення оцінки доручено оцінювачу ОСОБА_14 , який знаходиться в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_8 на підставі трудового договору №22774 від 06.09.2006 року та має вищу освіту та кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі експертна грошова оцінка земельних ділянок», «Оцінка машин і обладнання», «Оцінка дорожніх транспортних засобів» (Кваліфікаційне свідоцтво МФ №6322 від 04.10.2008 року, видане Фондом державного майна України). Стаж оціночної роботи з 2008 року.

Суд звертає увагу на те, що в рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення ст. 6 Конвенції, зазначено таке: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., ReportsofJudgment sand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero st Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Досліджуючи звіт №А12-02 від 11.12.2024 року суд звертає увагу на те, що у розділі «Загальні положення» зазначено, що оцінювач не несе відповідальності за достовірність представлених документів, необхідних для визначення прав власності на оцінюваний об`єкт, і не несе відповідальності за будь-які судження у фінансовій, правовій і податковій сферах, що належать замовнику.

Також, до вказаного звіту додана дефектна відомість №А12-02, яка складена 05.12.2024 року оцінювачем ОСОБА_14 , з якої вбачається, що ним в цей день, за адресою АДРЕСА_3 був оглянутий автомобіль MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 .

Разом з тим, вказана дефектна відомість не містить підпису власника автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 ОСОБА_6 .

Крім того, до звіту додане посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача (МФ №0864-ПК від 30.11.2022 року), яке видане ОСОБА_14 , про те, що ним підвищено кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напряму: 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них»; 1.2. «Оцінка машин і обладнання»; 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів».

Це посвідчення є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва оцінювача та дійсне протягом дворічного періоду з дати його видачі.

Таким чином строк дії посвідчення сплив 01.12.20024 року, а тому оцінювач не мав права оглядати автомобіль 05.12.2024 року та складати звіт про оцінку належного позивачу автомобіля.

За таких обставин суд не приймає до уваги звіт №А12-02 про оцінку автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний № НОМЕР_5 , як належний та достовірний доказ, який підтверджує розмір завданого матеріального збитку.

Також суд враховує, що у постанові від 06.07.2018 по справі №924/675/17 Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Верховний суд у своїй постанові від 13.03.2018 у справі №910/9696/17 вказав, що у разі наявності спору щодо розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суду слід виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, якою проводився ремонт автомобіля.

Позивач та її представник не ставили перед судом клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача 27 333,40 грн. матеріальних збитків, та стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача 67 045,66 грн., у зв`язку з недоведеністю суми завданих збитків.

Також суд враховує, що 14.11.2024 року позивач подала заяву до ПрАТ ПрАТ «Європейський страховий альянс» з проханням належну їй суму страхового відшкодування по страховій справі, визначену відповідно до умов ст. 29, ст. 30, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі незалежної експертизи (суму страхового відшкодування погоджую), перерахувати за вказаними нею реквізитами.

ПрАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49 915,14 грн. на рахунок ОСОБА_6 , що підтверджується платіжною інструкцією № 125 від 10.12.2024 року.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в сумі 2500 грн, то вказана вимога не підлягає до задоволення, оскільки позивачем до позовної заяви не надано доказів на підтвердження саме такої суми франшизи, яка зазначається в полісі цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. завданої моральної шкоди, з огляду на наступне.

За змістом статті 23 ЦК моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно постанови ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Постановою ОП КЦС ВС від 05.12.2022 у справі №214/7462/20 зазначено, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

З огляду на викладені обставини, саме на позивача покладено обов`язок довести суду обставини заподіяння моральної шкоди її розміру, чого позивачем зроблено не було, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі наведеного, ст.ст. 22,23,979,999,1166,1167 ЦК України, Законів України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про страхування», керуючись ст.ст. 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦП України,-

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 19.09.2025 року.

Головуючий: Р. В. Демчик