Справа № 502/2348/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом у якому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), та земельної ділянки, площею 0,0560 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0007). Неповнолітня ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, проте оригінали правовстановлюючого документа на спадкове майно відсутній. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали.

Згідно з ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), відповідно до Договору купівлі продажу частини будинку від 25.02.1974 та Договору дарування частини будинку від 16.04.1981. Але право власності на житловий будинок належним чином зареєстроване не було, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2025.

Також залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,0560 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0007), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 430979 від 01.06.2010.

Після смерті ОСОБА_3 належне їй спадкове майно успадкувала за законом неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з січня 2019 року і до дня смерті ОСОБА_3 проживала разом зі спадкодавцем та перебувала на її утриманні, що підтверджується актом про встановлення фактів від 19.11.2025.

Отже неповнолітня ОСОБА_2 є спадкоємцем п`ятої черги за законом. Інших спадкоємців попередніх черг не встановлено.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3 (на теперішній час АДРЕСА_2 ) складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 51,3 кв. метра, житлова площа 37,1 кв. метра), літ. Б вбиральня, №1-4- надвірні споруди.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Позивачка є спадкоємцем за законом п`ятої черги, яка спадщину прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем за однією адресою до дня смерті, проте, зважаючи на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, звернулася за захистом своїх прав до суду.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною другою ст. 1265 ЦК України встановлено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивачка спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, є спадкоємцем за законом пятої черги як утриманка спадкодавиці, вищевказане спадкове майно дійсно належало спадкодавцеві.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Позивач у позові також просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Фактом прийняття спадщини є обставини, які підлягають встановленню в судовому рішенні в описовій його частині, які підтверджуються достатніми та допустимими доказами. Такими є звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою (ст. 1269 ЦК України) та постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно абз. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 23 вказаної постановив визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

У цій справі встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 була утриманкою спадкодавця, яка не були членами його сім`ї, з 2019 року одержувала від померлої матеріальну допомогу, що була для неї єдиним джерелом засобів до існування, тобто мешкали разом, відповідно спадщину прийняла.

Отже звернення з вимогою про встановлення факту прийняття спадщини є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 51,3 кв. метра, житлова площа 37,1 кв. метра), літ. Б вбиральня, №1-4- надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,0560 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0007), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 430979 від 01.06.2010, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Березніков