ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 527/2222/23

провадження № 61-14586св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Градизька селищна рада Кременчуцького району Полтавської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2024 року у складі судді Свістєльнік Ю. М., додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від

15 травня 2024 року у складі судді Свістєльнік Ю. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року у складі колегії суддів:

Панченка О. О., Карпушина Г. Л., Пікуля В. П.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною.

Позов мотивований тим, що 16 березня 2010 року між Глобинською районною державною адміністрацією і батьком позивача укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав в оренду земельну ділянку площею 21,6517 га, кадастровий номер :00:005:0001, строком на

5 років, який набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Вказаний договір пролонгований автоматично на той самий строк і на тих самих умовах на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24 квітня

2017 року (справа № 917/367/17), листів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 11 липня 2017 року № 32-16-0.3-5155/2-17 та від

19 червня 2017 року № 7896/6-17 і дійсний до 02 серпня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. ОСОБА_1 отримала у спадщину право оренди на вказану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Градизькою державною нотаріальною конторою 14 листопада 2019 року.

ОСОБА_1 вказувала, що вона повністю дотримувалась умов договору та сплачувала всі необхідні платежі, як це передбачено законодавством, про що

є відповідні підтверджуючі квитанції та лист Головного управління ДПС

у Полтавській області від 30 серпня 2023 року № 415/П/16-31-19-02.

У свою чергу, відповідач відмовляється від укладення додаткової угоди до договору оренди.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просила визнати укладеною між нею

і Градизькою селищною радою додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 16 березня 2010 року щодо земельної ділянки площею

21,6517 га, кадастровий номер :00:005:0001, зареєстрованого

в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21747375 від 02 серпня 2017 року строком на 5 років.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 квітня

2024 року позов задоволено.

Визнано укладеною між Градизькою селищною радою Кременчуцького району Полтавської області і ОСОБА_1 додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 16 березня 2010 року, укладеного між Глобинською районною державною адміністрацією і ОСОБА_2 щодо оренди земельної ділянки площею 21,6517 га, кадастровий номер :00:005:0001, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за номером 21747375 від 02 серпня 2017 року строком на 5 років у такій редакції додаткової угоди:

ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення договору оренди землі від 16.03.2010 року

(державна реєстрація про інше речове право № 21747375 від 02.08.2017 року)

смт Градизьк Кременчуцького району Полтавської області

Градизька селищна рада Кременчуцького району Полтавської області, , що знаходиться по вул. Київська, 51, у смт Градизьк Кременчуцького району Полтавської області, яка діє на підставі чинного законодавства України, іменована у подальшому «Орендодавець», з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає АДРЕСА_1 , іменована у подальшому «Орендар», з другої сторони, (надалі разом іменуються - Сторони), на підставі ст. 32-2 «Про оренду землі»,

ст. 126-1 ЗК України, пунктів 3.1., З.2., 15.1. Договору оренди землі від

16.03.2010 р. (державна реєстрація №33 від 30.09.2010 р.), Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2019 р., рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 р. (державна реєстрація № 21747375 від 02.08.2017 р.) (надалі - Договір) уклали цю Додаткову угоду про наступне:

1. Поновити Договір оренди землі від 16.03.2010 р. (первинна державна реєстрація №33 від 30.09.2010 р.), пролонгованим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 р. (державна реєстрація

№ 21747375 від 02.08.2017 р.) на земельну ділянку площею 21,6517 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:005:0001, терміном на п`ять років, яка розташована на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області.

2. Всі інші умови вищезазначеного Договору, не змінені в цій Додатковій угоді, залишаються чинними у попередній редакції, і Сторони підтверджують свої зобов`язання щодо них.

3. Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору.

4. Ця Додаткова угода набуває чинності з моменту державної реєстрації.

5. Додаткову угоду складено у чотирьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий - в Орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію, четвертий - в органі податкої служби України.

Орендодавець Градизька селищна рада Кременчуцького району 39070, вул. Київська, 51, смт. Градизьк, Кременчуцького району Полтавської області тел. (05365)-3-41-70Орендар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , т. НОМЕР_2

Підпис: Підпис:

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір оренди землі від

16 березня 2010 року було укладено строком на 5 років, у подальшому він автоматично пролонгований за рішенням Господарського суду міста Києва від 24 квітня 2017 року на той самий строк, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований 02 серпня 2017 року, а тому він мав закінчитися 02 серпня 2022 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України цей договір було поновлено на один рік без волевиявлення сторін і без унесення відомостей про поновлення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто до 02 серпня 2023 року,

у зв`язку з дією на території України воєнного стану.

Клопотання до відповідача про свій намір скористатися правом на поновлення договору оренди на новий строк позивач надіслала орендодавцю 01 травня 2023 року. Таким чином, позивач у встановлений договором строк надіслала орендодавцю повідомлення про намір реалізувати своє право на поновлення договору оренди на новий строк, тим самим реалізувала механізм поновлення договору оренди землі, що передбачений умовами укладеного між сторонами договору.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про наявність порушення права позивача на продовження дії договору оренди землі від

16 березня 2010 року з боку відповідача, що полягає в бездіяльності відповідача у розгляді заяви позивача про поновлення договору оренди землі на новий строк.

Додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від

15 травня 2024 року стягнено з Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 500,00 грн.

Врахувавши встановлені обставини та з огляду на співмірність, неминучість, реальність та розумність наданих послуг правової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стягнення підлягає 13 500,00 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року апеляційну скаргу представника Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області - Федосєєва Д. О. залишено без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 квітня

2024 року та додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився

з висновками суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

16 жовтня 2024 року представник Градизької селищної ради - Фєдосєєв Д. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2024 року, додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від

15 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від

12 вересня 2024 року й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що орендна плата за 2022 рік була сплачена позивачем у 2023 році, що є порушенням умов договору і норм матеріального права, що у свою чергу свідчить про відсутність переважного права на укладення додаткової угоди та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі

№ 594/376/17-ц, від 21 листопада 2018 у справі № 530/212/17, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 22 вересня 2020 року у справі

№ 313/350/16-ц, від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18, постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від

24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 23 березня 2021 року у справі № 922/2754/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 313/780/19, від 14 червня 2022 року у справі № 923/614/21, від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18, від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, від 10 січня 2019 року

у справі № 904/3953/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/826/18, від

17 серпня 2021 року у справі № 923/410/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи інших учасників справи

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивач у встановлений договором строк надіслала орендодавцю повідомлення про намір реалізувати своє право на поновлення договору оренди на новий строк. Вказує, що відсутність заборгованості зі сплати орендної плати спростовується листами Головного управління ДПС

у Полтавській області від 30 серпня 2023 року № 415/П/16-31-19-02, від

20 листопада 2023 року № 554/П/16-31-24-09 та від 12 лютого 2024 року

№ 8/ЗПІ/16-31/19-02.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2024 року Градизькій селищній раді поновлено строк на касаційне оскарження рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2024 року, додаткового рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Глобинського районного суду Полтавської області.

10 лютого 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи

16 березня 2010 року між Глобинською районною державною адміністрацією

і ОСОБА_2 укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав в оренду земельну ділянку площею 21,65 га, кадастровий номер :00:005:0001, сількогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Градизької сільської ради.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору його укладено на 5 років, починаючи

з дати його державної реєстрації, з послідуючим правом викупу. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У січні 2017 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Полтавської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру

у Полтавської області, третя особа - Глобинська районна державна адміністрація, про визнання договору оренди землі поновленим (справа

№ 917/367/17).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 квітня 2017 року у справі

№ 917/367/17 в задоволенні позову відмовлено.

Зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 24 квітня 2017 року

у справі № 917/367/17 відомо, що суд дійшов висновку, що вказаний договір оренди землі б/н від 16 березня 2010 року є автоматично пролонгованим.

Право оренди за договором оренди землі від 16 березня 2010 року зареєстроване 02 серпня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, строк дії договору оренди землі - до 02 серпня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 отримала спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , яка складається з права оренди земельної ділянки розміром 21,6517 га.

21 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Градизької селищної ради із заявою про продовження договору оренди земельної ділянки площею 21,65 га, кадастровий номер :00:005:0001.

02 травня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Градизької селищної ради із заявою про продовження договору оренди земельної ділянки.

27 травня 2022 року Градизька селищна рада прийняла рішення № 12, яким відмовила ОСОБА_1 в укладенні договору оренди землі на новий строк

у зв`язку з тим, що відповідно до пункту 27 Перехідних положень ЗК України під час воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без унесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди.

01 травня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Градизької селищної ради із заявою про поновлення договору оренди, додавши до заяви проект додаткової угоди.

05 червня 2023 року Градизька селищна рада прийняла рішення № 33 яким поновила ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки строком на 5 років.

Розпорядженням Градизького селищного голови від 09 червня 2023 року № 179 зупинено рішення Градизької селищної ради № 33 у зв`язку із систематичною несплатою ОСОБА_1 орендної плати, а також у зв`язку з тим, що позивачу вже відмовлено у поновленні договору оренди рішенням сесії від 27 травня

2022 року № 12 (дія воєнного стану) та винесено розгляд заяви позивача на новий розгляд.

Відповідно до рішення Градизької селищної ради від 20 червня 2023 року № 1 за заявою ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки сесія селищної ради рішення не прийняла.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які

ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

У цій справі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що орендну плату вона сплачувала систематично, заборгованості немає, і те, що до закінчення строку дії договору оренди вона звернулась до орендаря із заявою про укладення додаткового договору, просила визнати укладеною між нею і Градизькою селищною радою додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від

16 березня 2010 року в редакції, наведеній у позовній заяві.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння

і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України «Про оренду землі» врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку з передачею її

у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) має назву «Поновлення договору оренди землі» та передбачає, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору (частина третя статті 33 цього Закону).

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору

і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У частині сьомій статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що,

якщо орендодавець не пізніше ніж у 30-денний строк до закінчення строку дії договору з орендарем, який є інвестором із значними інвестиціями, з яким укладено спеціальний інвестиційний договір відповідно до Закону України «Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями», не повідомив відповідним листом-повідомленням про непродовження дії договору та за умови, що орендар має намір продовжити користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк на умовах, передбачених договором оренди землі, крім розміру орендної плати.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина дев`ята статті 33 вказаного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище,

а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі

в силу закону.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої

Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), від 22 вересня 2020 року у справа № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) та 22 вересня 2020 року у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20), згідно з яким для поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що ОСОБА_2 за життя, а надалі ОСОБА_1 упродовж строку дії договору оренди користувалися земельною ділянкою, після закінчення строку його дії ОСОБА_1 продовжує користуватись спірною земельною ділянкою, і у неї немає заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, на неодноразові звернення позивача із заявами до відповідача про продовження строку дії договору оренди відповідач рішення щодо продовження строку дії договору оренди не приймав, додаткова угода підписана не була, відповідь позивачу не надано, орендар земельної ділянки належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, встановлено факт порушення відповідачем місячного терміну, визначеного для повідомлення орендареві про прийняте рішення, що,

у свою чергу, дало позивачу підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Аргументи заявника про те, що ОСОБА_1 систематично протягом 2022 року не сплачувала орендної плати, необґрунтовані, оскільки орендар повністю дотримувалась умов договору та сплачувала всі необхідні платежі, як це передбачено законодавством, про що є відповідні підтвердні квитанції та лист Головного управління ДПС у Полтавській області від 30 серпня 2023 року

№ 415/П/16-31-19-02, з якого відомо, що ОСОБА_1 податкового боргу не має, і станом на 29 серпня 2023 року обліковується переплата в сумі

70 709,85 грн.

Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених

у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами першої і апеляційної інстанцій у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду у справах, зазначених заявником у касаційній скарзі.

Перевіривши додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року, колегія суддів зазначає, що воно ухвалено

з дотриманням норм процесуального і матеріального права. Підстав для його скасування немає.

Аргументів щодо незгоди з додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року в касаційній скарзі немає.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від

30 квітня 2024 року, додаткового рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від

30 квітня 2024 року, додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська