Провадження № 2/643/8289/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Олійник О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 лютого 2025 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 110.

В прохальній частині позовної заяви просить суд звільнити її від сплати судового збору у зв`язку із складним матеріальним становищем, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною та низьким доходом у розмірі 860 гривень, при цьому частково сплатила судовий збір у розмірі 10 гривень.

Вивчивши доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, приходжу до висновку про необхідність відмовити в задоволенні про звільнення від сплати судового збору виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Підстави для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати визначені у ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років абоВідповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони, який унеможливлює чи створює істотні перешкоди у сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі, про наявність якого сторона має надати належні і допустимі докази.

Аналогічні роз`яснення містить п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Крім того, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко вказані категорії осіб, які мають право на пільги щодо звільнення від сплати судового збору.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору, як на підстави для звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на той факт, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та низьким доходом, однак доказів скрутного матеріального становища суду не надає.

Суд зазначає, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан позивача для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на позивача, а тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору, оскільки не наведено переконливих доводів, що матеріальне становище позивача перешкоджає сплаті нею судового збору при зверненні з позовом до суду.

Нормами ЦПК України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

У ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, надання документу про сплату судового збору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Так, зі змісту позовної заяви убачається, що позивачем заявлено позовну вимогу про розірвання шлюбу, яка є немайновою вимогою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн.

Згідно ч. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання позовної заяви позивач мала сплатити судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

Згідно квитанції про сплату № 6334-7520-3381-0054 від 25.11.2025, позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 10 гривень, а тому вона має доплатити судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 958,96 гривень, оскільки квитанцію, яку вона долучила, містить оплату лише у сумі 10 грн.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме позовна заява не містить:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, суддею встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, до якого додано витяг із мобільного застосунку «Дія» про актовий запис про шлюб.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підтвердженням факту державної реєстрації шлюбу є свідоцтво про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виданий відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Наданий позивачем документ не містить ознак офіційного електронного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, оскільки відсутній кваліфікований електронний підпис або QR-код, що унеможливлює перевірку його достовірності та походження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що поданий документ не може бути визнаний належним і допустимим доказом факту перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а відтак подана позовна заява залишається без руху.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 19, 20, 175, 177, 185, 186, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник