печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі судового засідання - Колесник А.Є.,

цивільна справа № 757/14450/22-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ТОВ «Перший український експертний центр» (далі - позивач, ТОВ «Перший український експертний центр», Товариство) звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4383,77 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 781,79 грн., 3 % річних у розмірі 256,51 грн. та витрати по сплаті судового збору.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житлові будинки на подальшу експлуатацію та обслуговування від ТОВ «ЖЕК-2617». Позивач є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ЖЕК-2617» у зв`язку з припиненням ТОВ «ЖЕК-2617» шляхом приєднанням до ТОВ «Перший український експертний центр».

З 01.07.2017 року ТОВ «Перший український експертний центр» є виконавцем послуг з утримання будинків, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Розпорядження № 521 Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.09.2017 року «Про присвоєння поштової адреси закінченому будівництвом об`єкту: «Будівництво житлово-офісно-торговельно-розважального комплексу на АДРЕСА_2 . IV черга» вирішено присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_3 .

Рішенням Київської міської ради від 22.02.2018 року № 322/4386 було прийнято перейменувати АДРЕСА_4 .

Позивач вказує що, ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, серії номер: 72 від 17.01.2018 року, належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_5 .

Товариство та відповідач уклали Договір № 53/202 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 10.04.2018 року.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31.05.2020 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 6 162,90 грн. за період з 01.05.2020 року по 05.03.2021 року.

Заборгованість несплачена та завдає збитків позивачу, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 781,79 грн та 3 % річних у розмірі 256,51 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/13939/22-ц за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

17.10.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

26.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшла відповідь на відзив.

30.10.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2025 року прийнято до спільного розгляду заяву про зменшення позовних вимог.

18.06.2025 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Статтею 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житлові будинки на подальшу експлуатацію та обслуговування від ТОВ «ЖЕК-2617».

Позивач є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ЖЕК-2617» у зв`язку з припиненням ТОВ «ЖЕК-2617» шляхом приєднанням до ТОВ «Перший український експертний центр».

З 01.07.2017 року ТОВ «Перший український експертний центр» є виконавцем послуг з утримання будинків, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Розпорядження № 521 Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.09.2017 року «Про присвоєння поштової адреси закінченому будівництвом об`єкту: «Будівництво житлово-офісно-торговельно-розважального комплексу на АДРЕСА_2 . IV черга» вирішено присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_3 .

Рішенням Київської міської ради від 22.02.2018 року № 322/4386 було прийнято перейменувати АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, серії номер: 72 від 17.01.2018 року, належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_5 .

20.06.2019 року Товариство та відповідач уклали Договір № 53/202 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Актом приймання-передачі багатоквартирного будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_3 від 31.07.2020 року відбулась передача від ТОВ «Перший український експертний центр» до ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» вказаний будинок.

05.03.2021 року складено Акт прийому-передачі технічної та виконавчої документації від ТОВ «Перший український експертний центр» до ОСББ «ЖК «Французький квартал-4».

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31.05.2020 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 6162,90 грн. за період з 01.08.2020 року по 05.03.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2022 року відповідачем було здійснено часткову оплату суми основного боргу у розмірі 1 779,13 грн.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 179 ЖК Української РСР визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 572 від 8 жовтня 1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Отже, власник житлового приміщення несе обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель зобов`язаний, зокрема, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено порядок оплати за житлово-комунальні послуги а саме плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Так, звертаючись до суд із позовом ТОВ «Перший український експертний центр» вказує, що до моменту фактичної передачі будинку в управління ОСББ «ЖК «Французький квартал- 4» та укладання прямого договору між ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» та ТОВ «Київ енергетичні послуги», тобто до 05.03.2021, за вказаною адресою житлово-комунальні послуги надавалися товариством.

Між тим, загальними зборами ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» прийнято здійснити припинення отримання всіх послуг від ТОВ «Перший український експертний центр» з 01.08.2020 року та прийнято рішення не пізніше 01.08.2020 року ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» розпочати управління та забезпечення належної експлуатації багатоквартирного будинку за АДРЕСА_5

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що послуги ТОВ «Перший український експертний центр» перестало надавати з 01.08.2020 року передавши на обслуговування будинок ОСББ «ЖК «Французький квартал-4» 31.07.2020 року.

Натомість, позивач нараховує заборгованість за період з 01.08.2020 року по 05.03.2021 року, а тому суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення суми заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки відповідачем не надано доказів понесення ним витрат на правничу допомогу у зазначеному у відзиві на позовну заяву розмірі й відповідач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат в порядку ч. 8. ст. 141 ЦПК України, тому питання щодо стягнення зазначених витрат судом не може бути вирішене при ухваленні даного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 66, 162 ЖК України, ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України, ст.ст. 12,15,16, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов