Справа № 496/7893/25
Провадження № 2-о/496/255/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Крикун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою і просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким:

1)заборонити йому наближатися до неї та її доньки на відстань менше ніж 100 метрів;

2)заборонити йому будь-яке спілкування із нею та її донькою, у т.ч. телефоном, через месенджери чи соціальні мережі;

3)заборонити йому відвідувати місце їх проживання, навчання або лікування дитини;

4)зобов`язати його пройти програму для кривдників, визначену уповноваженим органом;

5)заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати її або її доньку, якщо вона перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її або її доньку, у будь-який спосіб спілкуватися з ними;

6)заборонити контактувати з нею та її донькою через засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона разом зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживає її співмешканець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вироком Біляївського районного суду Одеської області 28.04.2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України умисному систематичному вчиненні домашнього насильства відносно неї, що призвело до психологічних страждань та погіршення стану здоров`я. Із відповіді РУП № 2 № від 21.08.2025 року вбачається, що від неї до поліції надходило сім телефонних повідомлень щодо протиправним дій ОСОБА_2 . За результатами розгляду вказаних звернень працівниками Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області складено адміністративні протоколи відносно ОСОБА_2 за ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасово заборонний припис. Проте, незважаючи на засудження ОСОБА_2 , останній продовжує чинити психологічний тиск, переслідує її шляхом телефонних дзвінків, погроз, неодноразово намагався підійти до місця проживання, чим викликає у неї та дитини, яка є особою з інвалідністю, реальний страх за життя і безпеку. Поведінка ОСОБА_2 створює небезпеку для її психологічного стану і розвитку, а також становить загрозу повторного насильства. Внаслідок тривалого домашнього насильства, приниження та постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 , її сім`я перебуває у стані постійного страху та напруження. Вона та її неповнолітня донька живуть у відчутті небезпеки, з острахом сприймають будь-які нагадування про кривдника, його можливу появу біля їх дому чи навіть телефонний дзвінок. Такі дії завдали їм глибокої моральної травми вони втратили почуття безпеки у власному житлі, донька часто плаче, замикається у собі, боїться залишитись без неї навіть на короткий час. Вона, як мати, постійно відчуває тривогу за її життя і здоров`я, не має спокійного сну, змушена уникати звичних місць, аби не зустріти кривдника. Поведінка ОСОБА_2 має руйнівний вплив на емоційний стан її сім`ї, яка потребує стабільного, спокійного середовища. Саме тому вона змушена просити суд захистити її та її доньку шляхом застосування обмежувального припису, що дозволить їм відновити почуття безпеки і спокою.

Заявниця до судового засідання не з`явилась, а в заяві про видачу обмежувального припису просить суд провести розгляд справи без її виклику.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні установлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з реєстру Вигодянської територіальної громади від 19.11.2024 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 , згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області 24.09.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2022, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 276467542 від 24.09.2021 року.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує пенсію по втраті годувальника

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що заявниця разом зі своєю донькою та співмешканцем проживають у належному малолітній ОСОБА_3 житловому будинку.

Згідно із копією військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є військовослужбовцем.

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 28.04.2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Звертає на себе увагу той факт, що зі змісту вказаного вироку вбачається, що заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні, незважаючи на те, що ОСОБА_2 вживає алкогольні напої, після чого вчиняє сварки, просила не позбавляти його свободи, оскільки він буде проходити реабілітацію і майже півтора місця поводить себе добре. Вважає таку його поведінку наслідком його двох контузій.

Згідно з відповіддю Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області № від 21.08.2025 року, яка надійшла на запит заявниці, до Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області від ОСОБА_1 надходило 7 телефонних повідомлень щодо протиправних дій ОСОБА_2 , які зареєстровані до ІКС ІПНП (ЄО) № 2137 від 11.02.2024, № 5768 від 27.04.2024, № 6749 від 21.05.2024, № 7175 від 30.05.2024, № 14448 від 27.10.2024, № 1475 від 17.08.2025 року.

За результатами розгляду вищевказаних звернень працівниками Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_2 складено адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонений припис.

27.01.2025 року від ОСОБА_1 надходило телефонне повідомлення про те, що погрожує співмешканець. Звернення зареєстроване до ІКС ІПНП (ЄО) № 1161. Відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР № 0000078 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а п. 3 ч. 1 ст. 350-4 вказаного Кодексу встановлено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки неможливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20) та від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20).

За змістом частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У своїй заяві заявниця зазначила, що незважаючи на засудження ОСОБА_2 , останній продовжує чинити психологічний тиск, переслідує її шляхом телефонних дзвінків, погрожує тощо.

Разом з тим, на підтвердження вказаних обставин заявницею суду не надано жодного доказу того, що ОСОБА_2 після його засудження 28.04.2025 року продовжує вчиняти щодо неї протиправні дії у вигляді домашнього насильства або що існують ризики продовження щодо неї протиправних дій з боку заінтересованої особи, в т.ч. копій судових рішень про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також копії рішення суду про застосування щодо ОСОБА_2 тимчасового забороненого припису, на яке вона посилається у заяві.

Із листа Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області № від 21.08.2025 року вбачається, що 6 із 7 телефонних дзвінків, з якими ОСОБА_1 зверталась до поліції щодо протиправних дій ОСОБА_2 було здійснені в минулому році і лише один у 2025 році. При цьому результатів цього звернення в матеріалах, доданих до заяви, немає.

З таких обставин, суд не вбачає достатніх підстав для видачі обмежувального припису зважаючи на те, що заявницею не надано жодного доказу на підтвердження того, що на час звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису існує вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому у зв`язку із не вчиненням щодо ОСОБА_2 обмежувального припису, відтак у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 350-1, 350-2, 350-4, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 01.12.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра