Справа № 147/40/25
Провадження № 2/147/145/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Почкіної О.М.,

із участю секретаря Бабчук В.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника третіх осіб Служби у справах дітей Тростянецької селищної ради, Органу опіки та піклування Тростянецької селищної ради Резнікової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради, Орган опіки та піклування Тростянецької селищної ради, військова частина НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтований тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 . За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.07.2022 Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Спільне життя з відповідачкою не складалося і тому вони переїхали на постійне місце проживання до батьків позивача в с. Буди Гайсинського району Вінницької області. Проте з часом їхні стосунки ще більше погіршилися і відповідачка переїхала в с-ще ОСОБА_6 , де у неї було житло. Дитина залишилися проживати з позивачем та перебувала на його утриманні, оскільки відповідачка не працювала. 13.02.2024, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області їхній шлюб було розірвано і позивач залишився проживати у батьків в с. Буди. Син позивача ОСОБА_7 фактично проживає разом з ним з 2019 року без піклування з боку матері. На теперішній час позивач проходить службу в Збройних Силах України, тому вихованням сина займається його бабуся, мати позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Син позивача ОСОБА_4 навчається в Будянському ліцеї Тростянецької селищної ради Вінницької області в 5 класі. Відповідачка ОСОБА_5 не піклується про сина, не цікавиться його подальшою долею, успіхами в ліцеї, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідачка не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виконує покладених законом батьківських обов`язків, не бере будь якої участі у вихованні сина майже з народження, жодного разу не відвідувала ліцей, де навчається син, не вітає з днем народження та будь-якими святами, аліменти на його утримання не сплачує. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Тому, беручи до уваги факт ухилення від виконання свої обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 20.01.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, одночасно зобов`язано Орган опіки та піклування Тростянецької селищної ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.03.2025 від Органу опіки та піклування Тростянецької селищної ради надійшов письмовий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо відносно її сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.03.2025 було залучено як третю особу без самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України, оскільки позивач призваний на військову службу за мобілізацією.

25.03.2025 від третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору Міністерства оборони України надійшло пояснення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 13.12.2024 призваний на військову службу та ІНФОРМАЦІЯ_5 та направлений до військової частини НОМЕР_3 , яка не входить до апарату Міністерства оборони України, тому рішення суду може вплинути лише на права та обов`язки військової частини НОМЕР_3 .

18.04.2025 від представника третьої особи Міністерства оборони України надійшла заява про заміну третьої особи, в якій представник просили суд замінити третю особу Міністерство оборони України на військову частину НОМЕР_3 .

28.04.2025 від представника позивача адвоката Шуляк В.М. надійшло клопотання про долучення доказів, в якому представник просила долучити до матеріалів справи оригінал довідки військовою частини НОМЕР_1 №1649/5/2021 від 17.04.2025 на підтвердження того, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.05.2025 було здійснено заміну третьої особи Міністерства оборони України на військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Ухвалою суду від 10.06.2025 справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, зазначила, що ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо сина ОСОБА_4 , оскільки спільне життя із відповідачкою у них не склалось і дитина залишилась проживати разом із позивачем. Відповідачка не цікавилась життям дитини, не бере участь у вихованні та утриманні дитини, не бере участь в створенні умов для її розвитку, взагалі не проявляє зацікавленості як його шкільним життям, так і за межами школи, не спілкується із сином, не виконує своїх батьківських обов`язків. За останні шість років лише декілька разів приїжджала за місцем проживання сина на дуже короткий час хоч має таку можливість, оскільки проживає не далеко, у сусідньому населеному пункті. Зараз дитина фактично залишилася на вихованні матері позивача, яка в силу свого віку та здоровя не може повністю виконувати обовязки батьків та забезпечувати потреби для розвитку дитини. Також просила врахувати, що дитина має особливі освітні потреби, перебуває на інклюзивному навчанні, потребує особливої уваги у повсякденному житті та забезпечення необхідних умов для її розвитку, яке батько здійснював. З огляду на зазначене просила позов задоволити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування та Служби у справах дітей в особі виконавчого комітету Тростянецької селищної ради позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити та зазначила, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, немає постійного доходу, зарекомендувала себе з негативної сторони, притягувалась до адміністративної відповідальності, також була вже позбавлена батьківських прав щодо 2 інших її дітей та самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина ОСОБА_4 . Вказала, що умови проживання відповідачки не відповідають належним побутовим умовам, проживання дитини в будинку матері є неможливим, оскільки будинок є в аварійному стані, складається з двох кімнат, одна з яких не опалюється та занедбана, а в іншій є грубка, яка також в аварійному стані, води в будинку немає, в кімнатах та кухні брудно.

Представник третьої особи військової частини НОМЕР_1 в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснень та будь-яких клопотань не надав.

Відповідачка у судові засідання 17.07.2025, 11.09.2025, 15.10.2025, 26.11.2025 не з`явилася. Судом вживалися заходи для повідомлення відповідачки про час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки за місцем її реєстрації та проживання. Судові повістки повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачкою не було подано відзиву на позов.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка вважається такою, що належно повідомлена про час і місце розгляду справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 07 липня 2018 року зареєстрували шлюб у Тульчинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тростянецькому міжрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 07 липня 2018 року складено відповідний актовий запис за №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 виданим Тростянецьким міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 07.07.2018( Т1 а.с. 5).

За час спільного проживання без реєстрації шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 19.07.2022 повторно Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (Т1 а.с. 6).

Із витягу з реєстру Тростянецької територіальної громади вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (Т а. с. 21).

Із витягу з реєстру Тростянецької територіальної громади вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (Т 1 а. с. 22).

Відповідно до Акту №73 обстеження матеріально побутових умов сім`ї ОСОБА_2 , проведеного 17.12.2024 комісією Будянського старостинського округу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Догляд за сином ОСОБА_10 здійснює батько ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_7 проживає в іншому населеному пункті та участі у його вихованні не приймає, що також підтверджується довідкою Будянського ліцею Тростянецької селищної ради Вінницької області від 17.12.2024 №290, де навчається ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .(Т1 а.с. 7-8).

Судом встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем свого проживання в с. Буди, Гайсинський район, Вінницька область, характеризується з позитивної сторони, що підтверджується довідкою-характеристикою виданою Будянським старостинським округом Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 07.01.2025 №2-32/1-1 (Т 1 а.с.9).

Також в матеріалах справи міститься довідка Будянського ліцею Тростянецької селищної ради Вінницької області №290 від 17.12.2024/, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 навчається в цьому ліцеї. Вихованням учня займається батько ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_9 навчальним процесом сина не цікавиться (Т 1 а.с. 8).

З довідок про доходи від 08.01.2025, вбачається, що ОСОБА_2 був працевлаштований та по квітень 2024 працював на посаді завідувача складу у ФОП « ОСОБА_11 » ( Т 1 а.с.10-11).

В матеріалах справи міститься копія заочного рішення Тростянецького районного суду від 13.02.2024 у справі №147/52/24, якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , зареєстрований 07.07.2018 у Тростянецькому міжрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за №27, було розірвано (Т1 а.с. 12-14).

Із довідок виданих Тростянецьким центром первинної медико-санітарної допомоги №2 та №3 від 07.01.2025, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 отримують медичні послуги та проходять періодичні обстеження у сімейного лікаря ОСОБА_13 (Т 1 а.с.23-24).

В матеріалах справа міститься довідка Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, видана 24.02.2025 №02-17/390 (Т 1 а.с. 81), з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час проживання на території с-ща Тростянець зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, офіційно не працює, підсобного господарства не утримує, маючи сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до Акту №54 обстеження матеріально побутових умов сім`ї ОСОБА_2 проведеного 11.02.2025 комісією Будянського старостинського округу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 пенсіонер за віком, та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який навчається в 5-му класі Будянського ліцею Тростянецької селищної ради. Крім того, з даного акту вбачається, що мати ОСОБА_4 майже шість років проживає в іншому населеному пункті та участі у його вихованні не приймає, матеріально не допомагає, дитину не навідує.(Т 1 а.с. 82)

У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 27.02.2025 №56, зазначено, що дитини проживає з батьком. Перебуває на його утриманні та вихованні. Мати батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_4 не виконує, зловживає алкогольними напоями, не працює, перебивається сезонними заробітками, підсобне господарство не утримує, належні умови проживання та навчання для сина в її будинку відсутні, оскільки в будинку брудно, на підлозі валяються пляшки з-під алкоголю, недопалки сигарет, лише в одній кімнаті є світло, водопостачання відсутнє, кімната опалюється грубкою, яка перебуває в аварійному стані, тому орган опіки та піклування виконкому Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав. ( Т 1 а. с. 106,107-111).

В матеріалах справа міститься довідка Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, видана 24.02.2025 №02-17/393 (Т 1 а.с. 112), з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час проживання на території с-ща Тростянець зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, офіційно не працює, підсобного господарства не утримує, умови проживання незадовільні, маючи сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

В матеріалах справи також міститься заява ОСОБА_3 , адресована голові органу опіки та піклування Тростянецької селищної ради, в якій вона зазначила про проведення розгляду питання про позбавлення її батьківських прав без її присутності. Також в заяві не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (Т 1 а.с. 113).

Із довідки виданої Тростянецьким центром первинної медико-санітарної допомоги №35 від 04.02.2025, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , знаходиться під наглядом лікаря ЗПСМ Тростянецької АЗПСМ Сокол Любові Микитівни, на медичний огляд дитину супроводжує батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 до сімейного лікаря разом дитиною не з`являлася (Т. 1 а.с. 114).

З інформації наданої Будянським ліцеєм Тростянецької селищної ради Вінницької області 30.01.2025 за №30, вбачається, що ОСОБА_2 , батько учня 5 класу Будянського ліцею ОСОБА_4 , постійно цікавиться навчальним процесом, співпрацює з класним керівником, виконує обов`язки щодо забезпечення навчання сина, а мати навчальними досягненнями сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає (Т 1 а. с. 115).

Із відповіді ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 19.02.2025 №47290-2025 з додатками встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо свого сина ОСОБА_4 . (Т 1 а. с. 116-118).

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2025 №1649/5/2031 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій НОМЕР_1 (Т1 а.с.167)

Відповідно до постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення №147/362/25 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження (Т 1 а.с. 172-173).

Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області у цивільній cпpaві №147/82/24 від 27.05.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлено батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .(Т1 а.с. 222-225).

Із інформації наданої службою у справах дітей Тростянецької селищної ради, установлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_3 стан умов проживання незадовільний. Будинок потребує ремонту, обладнаний меблями, на стінах поклеєні шпалери, а на вікнах наявні занавіски. На момент обстеження в будинку було брудно, на плиті знаходився брудний посуд, ліжко не застелене, без постільної білизни. У будинку пічне опалення, яке також потребує ремонту. Для дитини окрема кімната не обладнана, відсутнє місце для навчання та шафа для зберігання речей (Т2 а.с.4-7).

Відповідно до інформації Будянського ліцею Тростянецької селищної ради Вінницької області від 19.09.2025 №154, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 навчається в даному закладі в 6 класі на інклюзивній формі навчання( Т 2 а.с.55).

З витягу з наказу директора Будянського ліцею Тростянецької селищної ради Вінницької області №127 від 29.08.2025 «Про організацію інклюзивного навчання у закладі в 2025-2026 році» та наказу №109/к від 28.08.2025 вбачається, що для учня 6 класу з особливими освітніми потребами ОСОБА_4 з 01.09.2025 організовано інклюзивне навчання. Відповідальність за збереження життя та здоров`я ОСОБА_4 покладено на асистента вчителя ОСОБА_16 та на батька ОСОБА_2 (Т2 а.с.56,57).

В матеріалах справи міститься висновок КУ «Тростянецький селищний інклюзивно-ресурсний центр» про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку ОСОБА_4 (Т2 а.с.58-61), відповідно до якого дитина потребує адаптації освітньої програми.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 розповіла, що працює вчителем історії в Будянському ліцеї, до 01.09.2025 займала посаду заступника з виховної роботи. ОСОБА_2 знає давно, оскільки він був її учнем. ОСОБА_3 , матір ОСОБА_7 , бачила декілька разів, коли та проживала в с. Буди. З приводу обставин справи пояснила, що ОСОБА_18 на даний час навчається в Будянському ліцеї в шостому класі, за період навчання, тобто останніх шість років, вихованням дитини займався батько ОСОБА_2 , оскільки той завжди цікавився навчальним процесом сина. Крім того, зазначила, що в ОСОБА_4 встановлена інклюзія третього рівня, є певні особливості з поведінкою, навчається на інклюзивні формі навчання, до нього прикріплений асистен вчителя, тому потребує особливого ставлення у вихованні з боку батьків. Батько це розумів та приділяв більше уваги сину у навчальному процесі, що впливало на успішність ОСОБА_7 в ліцеї. Після того як ОСОБА_19 був мобілізований на військову службу, ОСОБА_18 залишився з бабусею, яка належним чином піклується про нього, забезпечуючи йому належні умови проживання та харчування, однак забезпечити належне виховання та підтримку в навчальному процесі в силу свого віку та освіти не має змоги. Також пояснила, що дитина входить в підлітковий вік і тому потребує особливої батьківської уваги. Стверджувала, що ОСОБА_3 навчальним процесом сина не цікавилася, свідок її в ліцеї протягом шести років навчання ОСОБА_7 жодного разу не бачила. З її розмов з ОСОБА_7 про батьків, зробила висновок, що останній материнської турботи не знає, а про батька відгукується з особливим теплом. Свідку також відомо, що в ОСОБА_3 є інші діти, які з нею також не проживають і про яких вона не піклується. Класному керівнику і керівництву школи відомо, що ОСОБА_3 вихованням сина не займається. Також зазначила, що дитина зможе висловлювати свою думку та розповісти про відносини з батьком та матір`ю.

Свідок ОСОБА_20 , розповіла, що є матір`ю ОСОБА_3 , та опікуном двох її старших дітей, які протягом останніх семи років проживають разом з нею. З дочкою практично не спілкується, оскільки проживають за різними адресами та остання не виявляє бажання до спілкування. Повідомила суду, що її дочка зловживає алкогольними напоями та веде неправильний спосіб життя, життям дітей не цікавиться, умови за її місцем проживання незадовільні, тому в свій час старші діти ОСОБА_21 перейшли жити до неї та майже з нею не спілкуються. З внуком ОСОБА_10 бачиться рідко, чи спілкується з ним ОСОБА_21 їй не відомо, однак в розмові з нею про долю ОСОБА_7 , після того як його батька мобілізували, остання виявила байдуже ставлення до ситуації та ніяк не реагувала. Стверджувала, що змінити ставлення ОСОБА_21 до дітей є неможливим, оскільки остання не проявляє ініціативи для відновлення спілкування з дітьми, тому вважає за доцільне позбавити її батьківських прав щодо сина ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 є матір`ю позивача. Щодо обставин справи пояснила, що її син разом з дружиною ОСОБА_22 проживали разом в с-щі ОСОБА_6 . В 2014 році у них народився син ОСОБА_7 , коли йому було п`ять років вони разом переїхали та проживали у свідка в с. Буди. Разом з ними проживали ще троє дітей ОСОБА_21 . За час проживання у свідка, ОСОБА_21 зловживала алкогольними напоями, за дітьми не доглядала, старшу дочку змушувала приносити їй алкогольні напої. Через рік ОСОБА_21 разом з старшими дітьми переїхали до с-ще ОСОБА_6 , а ОСОБА_19 з сином ОСОБА_7 залишилися проживати у свідка. Одразу після переїзду ОСОБА_21 приїжджали її старші діти та хотіли забрати ОСОБА_7 , однак батько їм цього не дозволив. Поки ОСОБА_19 працював, свідок доглядала за ОСОБА_7 . За цей період мати ОСОБА_7 один раз приходила до них, була в стані алкогольного сп`яніння, спілкувалася лише з ОСОБА_19 , до дитини не зайшла та після цього жодного разу дитину не провідувала, не цікавилася його життям. Також свідок розповіла, що у 2024 її сина ОСОБА_19 мобілізували, а ОСОБА_7 залишився проживати разом з нею. Свідок піклується про онука, однак зважаючи на вік їй важко одній доглядати за внуком. Також вказала, що ОСОБА_7 бажання спілкуватися з матір`ю не виявляє, хоча має таку можливість. Тому свідок стверджує, що ОСОБА_21 доцільно позбавити батьківських прав.

В судовому засіданні, в присутності психолога ліцею, асистента вчителя, представника органу опіки та піклування було заслухано думку неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зазначив, що наразі проживає з бабусею та навчається в Будянському ліцеї в 6 класі. Батько вже рік перебуває на військовій службі і з ним він спілкується в телефонному режимі. Розповів, що батько ставиться до нього добре, ніколи не ображає, коли ще бу вдома, то допомагав з навчанням або перевіряв зроблене домашнє завдання, разом з бабусею водив його до лікаря. Зазначив, що бажає проживати разом з батьком та бабусею та стверджував, що в бабусі для нього створені належні умови для проживання. Коли бачив матір не пам`ятає, знає що у нього є рідні брати і сестри та пам`ятає, що коли мати ще жила з ними, то водила його до дитячого садка Також вказав, що одного разу, коли ще батько був вдома, то мати приїжджала до них. За місцем проживання матері був близько шести років тому, проживати там не хоче. Зазначив, що також не хоче спілкуватися з матір`ю, оскільки вона його покинула і не живе з ним, не телефонує, крім того вказав, що раніше мати часто обіцяла провідувати його, але свого слова ніколи не дотримувала.

При прийнятті рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 Сімейного кодексу України (визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до вимог ст. ст. 150, 155, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 150 СК України визначено, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Так, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Зі змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

На підставі тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України можна зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відтак, умовою ухилення від обов`язків по вихованню дитини, як підстави позбавлення батьківських прав, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Встановлені фактичні обставини даної справи та оцінені докази свідчать про те, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема, не забезпечує належною матеріальною допомогою, медичним обслуговуванням, не створює жодних умов для нормального фізичного та духовного розвитку дитини. Зазначені обставини є свідченням винної поведінки відповідачки та умисним ухиленням її від виховання сина у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Факт умисного та свідомого невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України підтверджується матеріалами справи.

Протилежного відповідачкою не доведено, доводів позовної заяви не спростовано, жодних дій, які б свідчили про бажання відповідачки здійснювати виконання своїх батьківських прав та обов`язків щодо неповнолітнього сина відповідачкою не вчинено.

З моменту пред`явлення даного позову ставлення відповідачки до виконання нею своїх батьківських обов`язків та до дитини не змінилося, вона і надалі ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не з`явилася, відзиву не подавала, проти доводів позовної заяви не заперечувала. Вона не бажає змінювати своє ставлення до дитини, не вживає для цього жодних заходів, що свідчить про її байдуже ставлення до результату розгляду даного позову. І хоча суд не приймає до уваги заяву адресовану голові органу опіки та піклування Тростянецької селищної ради, в якій відповідачка зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки відмова від батьківських прав є неправозгідною та суперечить нормам моралі, а отже порушує права дитини, разом з тим, на думку суду, така поведінка відповідачки підтверджує свідоме невиконання нею своїх батьківських обов`язків та відсутність бажання змінювати свою поведінку та ставлення до сина.

Крім того, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області у цивільній cпpaві №147/82/24 від 27.05 2024 року, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо її інших неповнолітніх дітей, що негативно характеризує її та свідчить про свідоме невиконання відповідачкою батьківських обов`язків.

Будь-яких об`єктивних причин такого ставлення до дитини, до її інтересів, виховання, а також причин, які б виправдовували таку негативну поведінку відповідачів, судом не встановлено.

Тому, суд вважає, що відповідачка самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо вихованню сина, його матеріального забезпечення та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, умисно ухиляються від їх виконання.

При врахуванні озвученої у судовому засіданні думки дитини, суд приймає покази неповнолітнього ОСОБА_4 та разом з тим зазначає, що вона не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу свого віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Зазначене узгоджується з висновком викладеним у постанова КЦС ВС від 26.12.2024 № 561/474/24 .

Відтак, з урахуванням всього викладеного вище, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, позивач просив судові витрати, що складаються із судового збору залишити за ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У зв`язку з наведеним вище, суд вирішив задовольнити таке клопотання позивача та не стягувати з відповідачки судові витрати, а залишити їх за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 150, 155, 157, 164 165, 180 183 СК України, суд,-.

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради, Орган опіки та піклування Тростянецької селищної ради, військова частина НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , позбавити батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав також неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Тростянецької селищної ради, місцезнаходження: вул. Соборна, 77, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область, ;

Третя особа Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради, місцезнаходження: вул. Соборна, 37, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область, ;

Третя особа Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя О.М. Почкіна