Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4552/25
Номер провадження2/711/2189/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
01 грудня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27.09.2023 між позичальником ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений кредитний договір № 9424170 (надалі Кредитний договір).
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби відповідно до п.6 Кредитного договору.
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Згідно п.1.1 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2 Кредитного договору.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором до відповідача, то ТОВ «ФК «ЄАПБ» як позивач обгрунтовує це тим, що 24.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до чинного законодавства України, укладений договір факторингу №27022024.
Відповідно до умов означеного договору відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за Кредитним договором № 9424170 від 27.09.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Відповідно до п.20 Договору позики №76464835, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики №76464835 до відповідача, то ТОВ «ФК «ЄАПБ» як позивач обгрунтовує це тим, що 14.06.2021 було укладено договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило за плату на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників.
Водночас позивач у позові зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Також позивач у позові зазначає, що 21.09.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4661963 (далі Договір позики №4661963), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі: 22,21% - базова процентна ставка за перший день користування позикою, 3,00 % / день - базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики..
Відповідно до п.20 Договору позики №4661963, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики до відповідача, то ТОВ «ФК «ЄАПБ» як позивач обгрунтовує це тим, що 14.06.2021 було укладено договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило за плату на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників.
Водночас позивач у позові зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Підсумовуючи викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №9424170 від 27.09.2023, договором позики №9424170 від 27.09.2023 та договором позики №4661963 від 21.09.2023, що сукупно складає 106 275,50 грн, а також судові витрати на сплату судового збору в сумі 9084 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 10 хв 01 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.87-88).
Судове засідання, призначене о 14 год 00 хв 07 жовтня 2025 року не відбулося з підстав оголошення на теренах м. Черкаси сигналу «Повітряна тривога», про що секретарем судового засідання була складена відповідна довідка (а.с.197). Розгляд справи відкладений до 12 год 00 хв 31 жовтня 2025 року.
Судове засідання, призначене о 12 год 00 хв 31 жовтня 2025 року не відбулося з підстав зайнятості головуючого судді в розгляді цивільної справи №711/7044/25, про що секретарем судового засідання була складена відповідна довідка (а.с.205). Розгляд справи відкладений до 10 год 10 хв 01 грудня 2025 року.
Представник позивача Канак М.С. у судове засідання не з`явилася, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету позивача, що була отримана цим учасником справи 02.11.2025 о 01 год 00 хв 01 сек (а.с.210). Водночас представник позивача Канак М.С., у п.4 прохальної частини позовної заяви, зазначила, що розгляд справи слід проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення сторона позивача не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 01 грудня 2025 року о 10 год 10 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим 01 грудня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №9424170 від 27.09.2023.
Судом встановлено, що 27.09.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №9424170 (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір).
Пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 цього договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язів найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Крім того, з п.1.5.1 Кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 728 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Із п.2.4.1 Кредитного договору встановлено судом, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежі, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 Договору.
Крім того з п.6.1, 6.7 Кредитного договору встановлено, що цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в іноформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема на сайті Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних позичальника.
Із титульної сторінки Кредитного договору суд встановив, що там містяться відомості про підписання ОСОБА_1 27.09.2023 о 15 год 17 хв Кредитного договору, зокрема, електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: 468043 (а.с.11-16).
Також суд встановив, що разом із Кредитним договором відповідач ОСОБА_1 , на виконання умов п. 6.3 означеного правочину, погодився з графіком платежів за договором як додатком №1 до Кредитного договору шляхом підписання 27.09.2023 о 15 год 17 хв Кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а саме: 468043 (а.с.16 зворот).
Суд, безпосередньо дослідивши договір факторингу №27022024 від 27.02.2024 (а.с.21 - 22) встановив, що 27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено означений правочин, відповідно до п.1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно п.1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
27 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та ТОВ «Мілоан» як клієнтом підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №27022024 від 27 лютого 2024 року (а.с.23).
Суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу п.1.2 Договору факторингу суд встановив, що цим правочином момент набуття позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, які зазначені у відповідних реєстрах, виключно з моментом підписання сторонами договору факторингу і акту прийому-передачі реєстру боржників та не пов`язує цей момент зі сплатою фактором на користь клієнта коштів на виконання умов Договору факторингу.
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами з призми позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №9424170 від 27.09.2023, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Кредитним позики на підставі Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: 468043.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас матеріалами справи підтверджується той юридичний факт, що сума кредиту, що обумовлена між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.2 Кредитного договору, була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_3 , реквізити якого обумовлені у заяві на отримання кредиту №9424170 як додатку №3 до Кредитного договору.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 30 825,60 грн суд зазначає наступне.
У п.1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.4 Кредитного договору сторони обумовили, що кредит надається загальним строком на 120 днів з 27.09.2023 і складається з пільгового та поточних періодів; пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27.10.2023; поточний період складає 90 днів, що настає з дати наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25.01.2024; позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 27.10.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25.01.2024.
Із п.2.4.1 Кредитного договору встановлено судом, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежі, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору.
З аналізу означених пунктів Кредитного договору суд зробив висновок, що його сторони домовилися про те, що у пільговий період, тобто з 27.09.2023 до 27.10.2023 включно, позичальник ОСОБА_1 має сплачувати ТОВ «Мілоан» відсотки в розмірі 0,88% від суми кредиту щоденно, а у випадку неповернення позичальником суми позики в останній день пільгового періоду строку кредиту, проценти за користування сумою кредиту кредитодавцем нараховуються наступним чином: протягом 90 днів після закінчення пільгового періоду - за денною відсотковою ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту. Кінцевий строк сплати відсотків за Кредитним договором 25.01.2024.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, зокрема, п.1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.4, п.1.5.2 та 1.5.3, 2.4.1, встановив, що їх розмір визначений неправильно з огляду на таке.
Отже, сукупний розмір відсотків, які підлягали сплаті позичальником ОСОБА_1 кредитодавцю ТОВ «Мілоан» за період з 28.09.2023 до 25.01.2024, тобто як у пільговий, так і у загальний періоди строку кредиту, що обумовлені у п.1.3.1, 1.3.2 Кредитного договору, становив 30 825,60 грн (2745,60 грн + 28 080 грн).
Проте ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2013, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі - 1%.
Проте відповідно до п. 1.5.3 Кредитного договору розмір процентної ставки протягом поточного періоду, тобто з 27.10.2023 до 25.01.2024, становить 3,00%/день.
Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд, проаналізувавши умови Кредитного договору, в контексті щоденної відсоткової ставки за користування кредитом протягом поточного періоду, тобто з 27.10.2023 до 25.01.2024, за який первинний кредитодавець нараховував відповідачу як позичальнику відсотки, у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п. 1.5.3 Кредитного договору щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту протягом частини означеного строку (24.12.2023 до 25.01.2024, тобто протягом 33 днів) в розмірі 3,00%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Кредитного договору та Додаткової угоди положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи із 24.12.2023.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що за період часу з 24.12.2023 до 25.01.2024 включно, відсотки за користування відповідачем як споживачем сумою кредиту підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 2,5 % замість 3,00%.
Таким чином, розмір відсотків, які підлягали сплаті відповідачем на користь первинного кредитодавця ТОВ «Мілоан», згідно умов Кредитного договору є наступним:
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення суми кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками згідно умов Кредитного договору є частково обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню частково в сумі 29 109,60 грн.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 728 грн в рахунок сплати заборгованості за комісією за оформлення кредиту, то суд зазначає про таке.
Пунктом 1.5.1 Кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 728 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Водночас п.1.1 Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 цього договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Також зі змісту заяви на отримання кредиту №9424170 від 27.09.2023, що є додатком №3 до Кредитного договору, позичальник ОСОБА_1 виявив волю на отримання від ТОВ «Мілоан» кредиту зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 7,00% від суми кредиту (а.с.18).
Отже, підписанням Кредитного договору та додатків до нього без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.
Зміст зобов`язання в наведеному Кредитному договорі, в контексті сплати комісії за надання кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз договору, наданого позивачем, графіку платежів, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін Кредитного договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією, в розмірі та умовах погоджених сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію за надання кредиту.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісії за надання кредиту; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодився з умовами з приводу комісії; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Кредитний договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.
Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії в розмірі 728 грн.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за оформлення кредиту, згідно умов Кредитного договору, складає 728 грн.
Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати ним як первинному кредитодавцю, так і позивачу комісії за оформлення кредиту в розмірі 728 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 728 грн в рахунок заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №76464835 від 05.09.2023.
Судом встановлено, що 05.09.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1БАНК») та ОСОБА_1 був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76464835 (далі Договір позики №76464835).
Пунктом 1 Договору позики №76464835 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Крім того, з п.4 Договору позики №76464835 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.
Із п.18 Договору позики №76464835 суд встановив, що якщо сума позики, зазначена у п.п.2.1 п.2 Договору позики, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк, нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п.2 Договору позики, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період воєнного стану).
Також зі змісту п.20 Договору позики №76464835 суд встановив, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Із п.28 Договору позики №76464835 суд встановив, що у розділі «Позичальник», після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: hhriQQw4CN (а.с.34-36).
Також суд встановив, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1Банк») за плату, а ТОВ «1БАНК» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 розділу 1 Договору позики) (а.с.38-39).
Відповідно до умов Додаткової угоди №21 від 20.03.2024 до Договору факторингу судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься у Реєстрі боржників №20 від 20.03.2024 (а.с.41).
Крім того, з витягу з Реєстру боржників №20 до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33 088,90 грн, з яких: 8165,35 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 24 923,55 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.43).
Також з означеного письмового доказу суд встановив, що після 03.02.2024 жодні відсотки за користування позикою ані ТОВ «1БАНК», ані ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідачу не нараховувались, а також і той юридичний факт, що відповідач сплатив ТОВ «1БАНК» 3834,65 грн (05.10.2023 2700 грн, 26.11.2023 426 грн, та 02.02.2024 708,65 грн), які останнім були зараховані на погашення тіла кредиту (а.с.44-48).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, з призми позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором позики №76464835 від 05.09.2023, дійшов таких висновків.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за основною сумою боргу за Договором позики №76464835 в розмірі 8165,35 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Договором позики №76464835 на підставі Договору факторингу у взаємозв`язку з Додатковою угодою №21 від 20.03.2024 до Договору факторингу.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору позики №76464835, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: hhriQQw4CN.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 24 953,55, то суд зазначає про таке.
Крім того, з п.4 Договору позики №76464835 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.
Пунктом 6 Договору позики №76464835 передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в п.п.2.3 п. 2 Договору позики №76464835, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами.
З аналізу положень означених пунктів Договору позики №76464835 суд встановив, що сторонами означеного правочину досягнуто домовленості про те, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами.
Тобто, позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування сумою позики в первинний строк позики (з 06.09.2023 до 05.10.2023), а у випадку не погашення всієї суми позики та відсотків за її ним користування, то відсотки підлягають нарахуванню до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором.
Як встановлено судом, 90 календарний день після закінчення первинного строку користування позикою (05.10.2023) сплинув 03.01.2024.
У випадку вияву волі позичальника на продовження строку користування позикою після закінчення означених строків, позичальник має право ініціювати продовження строку позики в електронній формі через особистий кабінет шляхом укладення з позикодавцем додаткової угоди.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем сумою позики, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Договору позики №76464835, встановив, що їх розмір визначений неправильно.
Надалі, оскільки позичальник ОСОБА_1 не сплатив первісного позикодавцю ТОВ «1БАНК» повністю як тіло позики, так і відсотки у день закінчення строку позики (05.10.2023), тому застосуванню підлягає п.4 Договору позики №76464835, зокрема в частині того, що проценти за цим договором нараховуються щоденно…. та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором.
У зв`язку з цим після 05.10.2023, тобто спливу первісного строку позики, обов`язок позичальника сплачувати відсотки за користування сумою позики пролонгувався до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором.
Як встановлено судом 90 календарних днів після закінчення первісного строку позики сплинуло 03.01.2024. Отже, первинний позикодавець ТОВ «1БАНК» мало право нараховувати відсотки за користування позичальником сумою позики лише до 03.01.2024 включно.
У зв`язку з цим розрахунок відсотків за користування позичальником ОСОБА_1 сумою позики після закінчення первісного строку позики (05.10.2023) є наступним:
1)з 06.10.2023 до 03.11.2023 розмір відсотків, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 2022,75 грн (9300 грн (тіло позики з урахування сплачених позичальником 05.10.2023 2700 грн) х 0,0075 = 69,75 грн; 69,75 грн х 29 днів = 2 022,75 грн)), що узгоджується з даними розрахунку заборгованості (а.с.44-48);
2)04 листопада 2023 року первинним позикодавцем позичальнику відсотки за користування сумою позики не нараховувались (а.с.45 зворот);
3)з 05.11.2023 до 26.11.2023 розмір відсотків, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 5115 грн (9300 грн (тіло позики з урахування сплачених позичальником 05.10.2023 2700 грн) х 0,025 = 232,50 грн; 232,50 грн х 22 дні = 5115 грн)), що узгоджується з даними розрахунку заборгованості (а.с.44-48);
4)з 27.11.2023 до 03.01.2024 розмір відсотків, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 8 430,30 грн (8874 грн (тіло позики з урахування сплачених позичальником 05.10.2023 2700 грн та 26.11.2023 426 грн) х 0,025 = 221,85 грн; 221,85 грн х 38 днів = 8 430,30 грн)), що узгоджується з даними розрахунку заборгованості (а.с.44-48).
Отже, сукупний розмір відсотків, що підлягали сплаті первинному позикодавцю ТОВ «1БАНК», у період строку позики з урахуванням положень п.4 Договору позики №76464835, складає 18 268,05 грн (2700 грн + 2022,75 грн + 5115 грн + 8430,30 грн).
Водночас суд звертає увагу учасників справи, що позивач всупереч положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України не надав суду належних і допустимих засобів доказування щодо узгодження між сторонами Договору позики №76464835 права позикодавця нараховувати позичальнику відсотки за користування сумою позики після спливу 90 календарних днів після закінчення первісного строку користування позикою. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що нарахування ТОВ «1БАНК» позичальнику ОСОБА_1 відсотків за користування сумою позики, за період з 04.01.2024 до 02.02.2024 без укладення додаткової угоди в порядку, передбаченому п.6 Договору позики №76464835, є таким, що не узгоджується із умовами Договору позики №76464835, зокрема пунктами 4,6 означеного правочину, тобто є необгрунтованим.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача в розмірі 24 923,55 грн, підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 18 268,05 грн.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення суми кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками згідно умов Договору позики №76464835 є частково обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню частково в сумі 18 268,05 грн.
У зв`язку з цим позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача ОСОБА_1 , в частині стягнення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76464835 від 05.09.2023, підлягають до часткового задоволення в розмірі 26 433,40 грн, з яких: 8165,35 грн заборгованість за основною сумою боргу (тілом позики), та 18 268,05 грн заборгованість за відсотками.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №4661963 від 21.09.2023.
Судом встановлено, що 21.09.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4661963 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) (далі Договір позики №4661963).
Пунктом 1 Договору позики №4661963 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики.
У підпунктах 2.1-2.4 п. 2 Договору позики №4661963 сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 8000,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів; базова процентна ставка за перший день користування позикою 22,21 %; базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00%/день (фіксована); дата надання позики 21.09.2023; дата повернення позики (останній день) 21.10.2023; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період воєнного стану) 3,5%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1081,20%; орієнтовна загальна вартість позики 9800 грн.
Крім того, з п.4 Договору позики №4661963 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.
Пунктом 6 Договору позики №4661963 передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 3,00%, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами.
Також зі змісту п.20 Договору позики №4661963 суд встановив, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Із п.28 Договору позики №4661963 суд встановив, що у розділі «Позичальник», після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: SR8oL34woY (а.с.54-56).
Із Додатку №1 до Договору позики №4661963, яким є «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит», суд встановив, що датою видачі кредиту/датою платежу є відповідно 21.09.2023 та 21.10.2023; чиста сума кредиту становить 8000 грн; проценти за користування кредитом 1800 грн; реальна річна процентна ставка 1081,20%; загальна вартість кредиту 9800 грн. У розділі «Позичальник» означеного письмового доказу суд встановив, що після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: SR8oL34woY (а.с.56 зворот - 57).
Також суд встановив, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (далі Договір факторингу №2), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1БАНК») за плату, а ТОВ «1БАНК» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 розділу 1 Договору позики) (а.с.58-59).
Відповідно до умов Додаткової угоди №21 від 20.03.2024 до Договору факторингу №2 судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься у Реєстрі боржників №21 (а.с.61).
20 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та ТОВ «1БАНК» як клієнтом підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру боржників №21 за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.62).
Крім того, з витягу з Реєстру боржників №21 до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №4661963 в сумі 31 233 грн, з яких: 7950 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 23 283 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.63).
Згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», суд встановив, що, станом на 20.03.2024, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору позики №4661963 становить 31 233 грн, з яких: 7950 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, та 23 283 грн сума заборгованості за відсотками. Водночас із цього письмового доказу суд встановив, що первинним позикодавцем проценти за користування позикою в розмірі 23 283 грн були нараховані відповідачу станом на 20.03.2024 і їх розмір є незмінним станом на день подачі позову.
Також з означеного засобу доказування суд встановив, що відповідачем 02.11.2023 було сплачено первинному позикодавця 50 грн, які останнім зараховані на погашення заборгованості за основною сумою позики (тілом позики) (а.с.64-66).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 № 8462, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстровано як фінансову установу та на підставі додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №183 серії ФК, що видане 28.02.2012, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» має право здійснювати фінансові послуги без отримання ліцензії, а саме: факторинг (а.с.74, 74 зворот).
Відповідно до розпорядження Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №691 від 23.03.2017 «Про видачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання послуг з факторингу (а.с.75).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, з призми позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором позики №4661963 від 21.09.2023, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Договором позики №4661963 на підставі Договору факторингу у взаємозв`язку з Додатковою угодою №21 від 20.03.2024 до Договору факторингу.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору позики №4661963, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: SR8oL34woY.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 8000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору позики №4661963 в строки, передбачені цим правочином.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором позики №4661963 як первинному кредитодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступнику у спірних правовідносинах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 7950 грн (з урахуванням сплачених відповідачем 50 грн 02.11.2023) в рахунок погашення основної суми боргу підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 23 283 грн, то суд зазначає про таке.
У підпунктах 2.1-2.4 п. 2 Договору позики сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 8000,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів; базова процентна ставка за перший день користування позикою 22,21 %; базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00%/день (фіксована); дата надання позики 21.09.2023; дата повернення позики (останній день) 21.10.2023; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період воєнного стану) 3,5%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1081,20%; орієнтовна загальна вартість позики 9800 грн.
Крім того, з п.4 Договору позики №4661963 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.
Пунктом 6 Договору позики №4661963 передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 3,00%, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами.
З аналізу означених умов Договору позики №4661963 суд зробив висновок, що його сторони дійшли згоди про те, що в період строку позики, проценти за користування сумою позики позикодавцем нараховуються наступним чином: 1) за перший день користування позикою позичальник сплачує позикодавцю проценти в розмірі 22,21%; 2) з другого до тридцятого дня строку позики позичальник сплачує позикодавцю відсотки за користування позикою в розмірі 0,01%/день; 3) проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами; 4) у випадку вияву волі позичальника на пролонгацію Договору позики №4661963, сторони укладають додаткову угоду, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.
Тобто, позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування сумою позики в первісний строк позики (з 21.09.2023 до 21.10.2023), а у випадку не погашення всієї суми позики та відсотків за її ним користування в день закінчення первісного строку позики, то відсотки підлягають нарахуванню до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором.
Як встановлено судом, 90 календарний день після закінчення первісного строку користування позикою (21.10.2023) сплинув 19.01.2024.
У випадку вияву волі позичальника на продовження строку користування позикою після закінчення означених строків, позичальник має право ініціювати продовження строку позики в електронній формі через особистий кабінет шляхом укладення з позикодавцем додаткової угоди.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Так, за період строку позики (з 21.09.2023 до 21.10.2023) розмір відсотків, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 1800 грн (8000 грн х 0,2221 = 1 776,80 грн відсотки за користування сумою позики за перший день нею користування (тобто, за 21.09.2023); 8000 грн х 0,0001 = 0,80 грн відсотки за користування сумою позики, починаючи із 2 до 30 дня включно, тобто за 29 днів; 0,8 грн х 29 днів = 23,20 грн (розмір відсотків за користування сумою позики за період з 22.09.2023 до 20.10.2023); 1776,80 грн + 23,20 грн = 1800 грн).
Отже, сукупний розмір відсотків, які мав сплатити відповідач як позичальник згідно умов підписаного ним Договору позики №4661963 у первісний період строку позики складає 1800 грн, що відповідає тому розміру відсотків, розмір яких обумовлений між позичальником ОСОБА_1 та позикодавцем ТОВ «1БАНК» і міститься в Додатку №1 до Договору позики №4661963.
Надалі, оскільки позичальник ОСОБА_1 не сплати первинному позикодавцю ТОВ «1БАНК» повністю як тіло позики, так і відсотки у день закінчення строку позики (21.10.2023), тому застосуванню підлягає п.4 Договору позики №4661963, зокрема в частині того, що проценти за цим договором нараховуються щоденно…. та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором.
У зв`язку з цим після 21.10.2023, тобто спливу первісного строку позики, обов`язок позичальника сплачувати відсотки за користування сумою позики пролонгувався до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором.
Як встановлено судом 90 календарних днів після закінчення первинного строку позики сплинуло 19.01.2024. Отже, первинний позикодавець ТОВ «1БАНК» мало право нараховувати відсотки за користування позичальником сумою позики лише до 19.01.2024 включно.
У зв`язку з цим, сукупний розмір відсотків, які підлягали сплаті позичальником ОСОБА_1 позикодавцю ТОВ «1БАНК» за період з 22.10.2023 до 19.01.2024, тобто протягом 90 календарних днів після закінчення первісного строку користування позикою, що обумовлено в п.4 Договору позики №4661963, становив 21 465 грн (7950 грн (заборгованість за сумою позики) х 0,03 (ставка процентів за користування сумою позики після закінчення первісного періоду) = 238,50 грн (розмір відсотків за 1 календарний день користування сумою позики після спливу первісного строку позики); 238,50 грн х 90 днів = 21 465 грн)).
Проте ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2013, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі - 1%.
Проте відповідно до п.п. 2.4 п.2 Договору позики №4661963 розмір процентної ставки з другого дня користування позикою (в тому числі і після закінчення первісного періоду користування сумою позики в розумінні п.4 Договору позики №4661963) становить 3,00%/день.
Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд, проаналізувавши умови Договору позики, в контексті щоденної відсоткової ставки за користування сумою позики протягом 90 календарних днів після закінчення первісного періоду користування сумою позики, тобто з 22.10.2023 до 19.01.2024, за який первинний позикодавець нараховував відповідачу як позичальнику відсотки, у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п.п. 2.4 п.2 Договору позики №4661963 щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту протягом частини означеного строку (з 24.12.2023 до 19.01.2024, тобто протягом 27 днів) у розмірі 3,00%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Договору позики №4661963 положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи із 24.12.2023.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що за період часу з 24.12.2023 до 19.01.2024 включно, відсотки за користування відповідачем як споживачем сумою позики підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 2,5 % замість 3,00%.
Таким чином, розмір відсотків, які підлягали сплаті відповідачем на користь первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», згідно умов Договору позики №4661963 є наступним:
1)за 21.09.2023 розмір відсотків становить 1776,80 грн (8000 грн х 0,2221 = 1 776,80 грн відсотки за користування сумою позики за перший день нею користування;
2)за період з 22.09.2023 до 20.10.2023 розмір відсотків становить 23,20 грн ( 8000 грн х 0,0001 = 0,80 грн відсотки за користування сумою позики, починаючи з 2 до 30 дня включно, тобто за 29 днів; 0,8 грн х 29 днів = 23,20 грн);
1)за період з 22.10.2023 до 02.11.2023 розмір відсотків становить 2 880 грн (8000 грн х 0,03 = 240 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 240 грн х 12 днів (кількість днів між 22.10.2023 та 02.12.2023) = 2880 грн));
1)за період з 03.11.2023 до 23.12.2023 розмір відсотків становить 12 163,50 грн (7950 грн х 0,03 = 238,50 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 238,50 грн х 51 день (кількість днів між 03.11.2023 та 23.12.2023) = 12 163,50 грн));
2)за період з 24.12.2023 до 19.01.2024: 8 580 грн (7950 грн х 0,025 = 198,75 грн (розмір відсотків за один день користування сумою кредиту); 198,75 грн х 27 днів (кількість днів між 24.12.2023 та 19.01.2024) = 5 366,25 грн)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача в розмірі 23 283 грн, підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 22 209,75 грн.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Договором позики №4661963, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення суми позики, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками згідно умов Договору позики №4661963 є частково обгрунтованою, а тому такою, що підлягає частковому задоволенню в сумі 22 209,75 грн.
У зв`язку з цим позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача ОСОБА_1 , в частині стягнення заборгованості за договором позики (з фіксованою дифернційованою процентною ставкою) №4661963 від 21.09.2023, підлягають до часткового задоволення в розмірі 30 159,75 грн, з яких: 7950 грн заборгованість за основною сумою боргу (тілом позики), та 22 209,75 грн заборгованість за відсотками.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви від 06.05.2025 про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із досліджених платіжних інструкцій кредитового переказу коштів №111103 від 18.04.2025 (а.с.1), №101988 від 07.03.2025 (а.с.2) та №101983 від 07.03.2025 (а.с.3) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в загальній сумі 9084 грн (3028 грн х 3 позовні вимоги майнового характеру). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали означеної позовної заяви не містять.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 626-628, 634, 638, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.8, 12, п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суд
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за:
- договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76464835 від 05 вересня 2023 року в розмірі 26 433 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять три) гривні 40 (сорок) копійок, з яких: 8165 (вісім тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 18 268 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 05 (п`ять) копійок - сума заборгованості за відсотками;
- договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4661963 від 21 вересня 2023 року в розмірі 30 159 (тридцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок, з яких: 7950 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 22 209 (двадцять дві тисячі двісті дев`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок - сума заборгованості за відсотками, а всього 96 830 (дев`яносто шість тисяч вісімсот тридцять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 8276 (вісім тисяч двісті сімдесят шість) гривень 43 (сорок три) копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 01 грудня 2025 року.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Головуючий: О. В. Петренко