Провадження № 2-др/367/94/2025
17 листопада 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Карабаза Н. Ф.
при секретарі Зайцевої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Єфімік Олени Олександрівни про додаткове рішення,
До Ірпінського міського суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Єфімік Олени Олександрівни про додаткове рішення, заяву мотивує тим, що при вирішенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Бородянської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання дитини рішенням суду задоволено позов. Однак в резолютивній частині не має абзацу щодо позовної вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить суд винести в цій частині додаткове рішення.
Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву щодо розгляду справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.
Треті особи: Служба у справах дітей Бородянської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не забезпечили явку своїх представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що рішенням суду від 05 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Бородянської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, при ухваленні зазначеного рішення не було вирішено питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дана позовна вимога була поставлена перед вирішенням суду в уточненій позовній заяві поданій позивачем від 05.11.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт перебування фізичної особи на утриманні.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Позивач зазначає, що він повністю утримує та виховує свою неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір дитини не приймає участі в її утриманні та проживає окремо.
В підтвердження зазначених обставин додає довідку директора Бучанського ліцею № 5 № 01-531 з якої вбачається, що відповідно до інформації класного керівника 7-Ж класу ОСОБА_4 учениця 7-Ж класу ОСОБА_3 регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута, забезпечена необхідним шкільним приладдям. Батько дитини, ОСОБА_1 , спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, її успіхами у навчанні. Мати, ОСОБА_2 контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує. Дитину до школи приводить і забирає батько, ОСОБА_1 .
Згідно довідки ФОП ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 , 2012 року народження, особисто оплачує заняття з великого тенісу, які проводяться у Заміському клубі «Кампа», за адресою: м. Буча, вул. Лісова, 1. Руслан Анатолійович регулярно присутній на тренуваннях доньки, особисто контролює якість проведення занять тренерами, а також опікується її моральним станом, залежно від успішності виконання тренувальної програми. Також, ОСОБА_6 сприяє фізичному та емоційному розвитку дитини, відзначається відповідальне ставлення до тренувального процесу дитини, дисципліни та результатів тренувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. ( ч. 2ст. 3 СК України).
Встановлення даного факту позивачу необхідно для захисту прав та інтересів дитини.
Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно дост.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024р. у справі № 201/5972/22.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме в частині встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, оскільки з встановлених обставин справи вбачається, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання дітей без будь-яких обмежень кожному щодо спілкування з дітьми, їх виховуванні, проте відповідачка участі у вихованні та утриманні доньки, який проживає з батьком, не бере.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення та встановити факт самостійного виховання та утримання дитини батьком.
Оскільки додаткове рішення ухвалюється судом у тому самому порядку, що й судове рішення, суд ухвалює у справі додаткове рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 270, 353, 354, 355 ЦПК України, суд
Заяву заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Єфімік Олени Олександрівни про додаткове рішення задовольнити.
Встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Ірпінський міський суд Київської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Суддя: Н. Ф. Карабаза