УХВАЛА

26 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 278/3290/23

провадження № 61-14537ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року та від 10 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішенням службових осіб органу державної влади (Департаменту патрульної поліції),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, зобов`язанням відповідачів подати до суду звіт про виконання рішення та застосування заходу процесуального примусу у цивільній справі № 278/3290/23 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішенням службових осіб органу державної влади (Департаменту патрульної поліції).

29 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді.

Житомирський районний суд Житомирської області ухвалою від 30 вересня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовив.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 03 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2025 року повернув особі, що її подала.

04 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 30 жовтня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року.

05 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року та ухвалу Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 10 листопада 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року та ухвалу Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року.

19 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року та від 10 листопада 2025 року.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року слід відмовити з таких підстав.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Отже, відповідно до зазначеної норми процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень не допускається.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої

статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови

у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну

із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду

в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд ухвалами від 30 жовтня 2025 року та від 10 листопада 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року і судом касаційної інстанції постановлено ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження у цій справі, а тому відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої ОСОБА_1 касаційної скарги на вказане судове рішення.

У зв`язку з цим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвал Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року та від 10 листопада 2025 року слід відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржені ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року та від 10 листопада 2025 року не входить до переліку судових рішень, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу ОСОБА_1 подав, зокрема, на ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року та від 10 листопада 2025 року, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу заявника на неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини четвертої статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Керуючись пунктами 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року та від 10 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішенням службових осіб органу державної влади (Департаменту патрульної поліції).

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров