Ухвала

Іменем України

01 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 185/11088/21

провадження № 61-14141ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Мерцаловим Михайлом Юрійовичем , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Агєєва О. В., Космачевська Т. В., Халаджи О. В., у справі за заявою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, скасування акту розслідування нещасного випадку, зобов`язання скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року задоволено заяву приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») про поворот виконання рішення.

Не погодившись із вказаною ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Мерцалов М. Ю. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мерцалова М. Ю. залишено без руху і надано строк для усунення недоліку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали;

роз`яснено, що у разі невиконання ухвали і неусунення недоліку до вказаного строку апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута особі, яка подала скаргу.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що копію рішення отримав 19 листопада 2024 року засобами Електронного суду, однак як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області датою реєстрації апеляційної скарги зазначено 07 травня 2025 року, що є пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення;

апеляційний суд вказав, що з доданого до апеляційної скарги поштового конверту не можливо встановити дату отримання відповідним відділенням пошти відправлення. Матеріали справи також не містять доказів, які б підтверджували зазначене;

особі, яка подала апеляційну скаргу, на виконання ухвали слід надати докази дати звернення до поштового відділення для направлення апеляційної скарги до суду першої інстанції та направити на адресу Дніпровського апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження. Оскільки, вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мерцалова М. Ю., на ухвалу повторно залишено без руху і надано строк для усунення недоліку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали;

роз`яснено, що у разі невиконання ухвали і неусунення недоліку до вказаного строку апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута особі, яка подала скаргу.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

22 серпня 2025 року на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Мерцалова М. Ю., про усунення недоліків, в якій зазначив, що згідно листа АТ «Укрпошта» від 16 серпня 2025 року, у листопаді 2024 року поштовим відділенням м. Тернівка, вул. Героїв-рятувальників, 12, було отримано конверт для відправки до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. При цьому в листі зазначалось, що точну дату передачі конверту на відділення встановити не має можливості, і було встановлено, що конверт своєчасно не було відправлено, у зв`язку з чим працівники відділення виправили недолік та оформили відправлення конверту за належністю. У зв`язку з чим, вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мерцалова М. Ю. на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про поворот виконання рішення такою, що подана в строк, тому просив прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження;

складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року). Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

апеляційний суд вказав, що однак лист АТ «Укрпошта» не містить даних, що вмістом конверту були матеріали апеляційної скарги поданими представником ОСОБА_1 - адвокатом Мерцаловим М. Ю. саме у справі № 185/11088/21, що не є належним виконанням ухвали суду від 04 серпня 2025 року. Матеріали справи також не містять доказів, які б підтверджували зазначене;

скаржнику повторно необхідно протягом 10 днів з дня вручення копії даної ухвали, звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, із обов`язковим зазначенням причин пропуску процесуального строку, та доказів на підтвердження поважності цих причин. Оскільки, вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліку.

Оскарженою ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мерцалова М. Ю., на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції. Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи;

поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги. Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 204/2113/14-ц (провадження № 61-27658св18), від 25 листопада 2020 року у справі № 2-9436/2007 (провадження № 61-10856св20);

вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на оскарження, суд має перевірити доводи, викладені у клопотанні, та оцінити докази, надані заявником на підтвердження об`єктивної неможливості своєчасного вчинення таких процесуальних дій, і, з урахуванням обставин (підстав) пропуску строку, зробити мотивований висновок стосовно наявності або відсутності правових підстав для його поновлення. Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин;

звертаючись до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року по справі № 185/11088/21, представником ОСОБА_1 - адвокатом Мерцаловим М.Ю. не надало суду доказів на підтвердження об`єктивної неможливості своєчасного подання апеляційної скарги (більше 5,5 місяців) та вжиття всіх необхідних процесуальних дій. Апеляційний суд зазначив, що заявлені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року в справі № 185/11088/21 є непереконливими та необґрунтованими, а поновлення цього строку призведе до порушення вимог статті 6 Конвенції та принципу правової визначеності. Таким чином, наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними. Оскільки представником ОСОБА_1 - адвокатом Мерцаловим М.Ю. не надано суду доказів звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законодавством строк, а матеріали справи містять докази реєстрації апеляційної скарги судом першої інстанції лише 07 травня 2025 року, тобто після спливу майже 5 (п`ятьох) місяців з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті апеляційного провадження;

відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мерцалова М. Ю. на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про поворот виконання рішення, у цивільній справі № 185/11088/21 слід відмовити.

11 листопада 2025 року Демченко А. В. через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Мерцаловим М. Ю., на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу до цього суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суд апеляційної інстанції посилається на те, що не може перевірити вчасність подання апеляційної скарги на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року. Перевірка вчасності подання може бути проведена за конвертом, в якому знаходилася апеляційна скарга. Враховуючи, що на конверті відсутні дані, які могли б надати суду можливість встановити вчасність подання скарги, представником скаржника було подано адвокатський запит до Тернівського відділення АТ «Укрпошта». АТ «Укрпошта» при відправленні кореспонденції звичайним відправленням без замовлення опису вкладення не перевіряє вміст вкладення конверту, поданого оператору зв`язку в закритому вигляді;

при зверненні із адвокатським запитом до поштового відділення м. Тернівки АТ «Укрпошта» до адвокатського запиту була додана фотокопія конверту, яку було отримано під час ознайомлення із матеріалами справи №185/11088/21 в Дніпровському апеляційному суді 14 серпня 2025 року і який міститься саме в цих матеріалах;

в матеріалах справи № 185/11088/21 міститься саме той конверт, копія якого додавалася до адвокатського запиту Тернівському відділенню АТ «Укрпошта». Згідно із відповіддю поштового відділення м. Тернівки АТ «Укрпошта» від 16 серпня 2025 року, начальником відділення повідомлено, що «в листопаді 2024 року … було отримано конверт, фотокопія якого додавалася до запиту … зазначений конверт було виявлено у відділенні своєчасно не відправленим…». Таким чином, відповідь була отримана не за невизначене звернення за послугами поштового зв`язку із абстрактним конвертом в листопаді 2024 року, а саме за конкретний конверт, копія якого подавалася разом із адвокатським запитом та заявою про усунення недоліків, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №185/11088/21 разом із апеляційною скаргою;

сторона по справі не може нести відповідальність за дії сторонніх осіб при виконанні покладених на них обов`язків, зокрема, за дії поштового оператора;

на спростування добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків по вчасній доставці конверту з апеляційною скаргою до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області датою реєстрації апеляційної скарги зазначено 07 травня 2025 року, а не листопад 2024 року) подано відповідь Тернівського відділення АТ «Укрпошта» із визнанням невчасної доставки конверту, саме того, який міститься в матеріалах справи і в якому містилася апеляційна скарга з додатками. Суд апеляційної інстанції належну оцінку зазначеному факту не надав, формально віднісся до зазначеної обставини та норм законодавства та не врахував це, чим порушив право скаржника на доступ до правосуддя.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважував, що «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року в справі № 592/6701/19 (провадження № 61-15286св20) зазначено, що «суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України). Наведені вимоги процесуального закону унеможливлюють відкриття апеляційного провадження та апеляційний перегляд справи до вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження».

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості (див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20 (провадження № 61-15447св23)).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зазначено, що:

«апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 січня 2025 року у справі № 295/4031/24 (провадження № 61-13846св24) вказано що:

«…вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції, пославшись на відповідну прецедентну практику ЄСПЛ, вважав, що заявник пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та наведені ним причини його пропуску є неповажними. Водночас, додані до апеляційної скарги та до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення докази не можуть слугувати достатньою підставою для поновлення порушеного строку на апеляційне оскарження.

При цьому апеляційний суд відхилив доводи ОСОБА_1 про направлення апеляційної скарги простим листом та відсутність можливості направлення її рекомендованим листом з квитанцією про її направлення, зазначивши, що заявник на власний розсуд розпорядився своїми правами, направивши апеляційну скаргу простим листом, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Отже, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи ОСОБА_1 щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, встановив, що ці підстави є неповажними й дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» поштовий зв`язок - це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій. Оператор поштового зв`язку (оператор) - це суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

У пункті 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270), визначено, що просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки; реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є, зокрема, розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку (пункт 62 Правил № 270).

Згідно з Правилами № 270 розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, за формою та змістом має відповідати вимогам Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95) та Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13, а товарний чек видають продавці, звільнені від застосування РРО.

Відповідно до статті 2 Закону № 265/95 розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно з пунктом 58 Правил № 270 під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток поштового календарного штемпеля. Дата відбитка поштового календарного штемпеля маркувальної (франкувальної) машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток поштового календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, така кореспонденція повертається відправникові для відповідного оформлення. Оператор поштового зв`язку також може визначати інший порядок приймання реєстрованих поштових відправлень.

Отже, у розумінні Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил № 270 квитанція до прибуткового касового ордера є розрахунковим документом, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

У справі, яка переглядається, на усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав апеляційному суду належних доказів прийняття поштового відправлення АТ «Укрпошта», що підтверджують подання апеляційної скарги на відправлення до апеляційного суду.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 911/3513/16 зазначено, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з незалежних від скаржника обставин унеможливила звернення до суду з апеляційною скаргою.

Отже, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту такої скарги, а також процесуальних строків її подання».

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Встановивши, що підстави, указані у заяві ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є неповажними, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Аргумент касаційної скарги про те, що на спростування добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків по вчасній доставці конверту з апеляційною скаргою подано відповідь Тернівського відділення АТ «Укрпошта» із визнанням невчасної доставки конверту, саме того, який міститься в матеріалах справи і в якому містилася апеляційна скарга з додаткамиє необґрунтованим, оскільки апеляційний суд встановив, що лист АТ «Укрпошта» не містить даних, що вмістом конверту були матеріали апеляційної скарги поданими представником ОСОБА_1 - адвокатом Мерцаловим М. Ю. саме у справі № 185/11088/21.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником Мерцаловим Михайлом Юрійовичем , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за заявою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, скасування акту розслідування нещасного випадку, зобов`язання скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков