Справа № 756/3807/25
Провадження № 2/756/3241/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

03 грудня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,

секретаря судового засідання - Донеска А.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

I. Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок невиконання зобов`язання за умовами договору позики від 27 березня 2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог зазначив, що між ОСОБА_3 (далі - первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі - новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) від 28 березня 2019 року, відповідно до яких позивач отримав право грошової вимоги до відповідача.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. При цьому в позові представник позивача зазначив, що у разі своєї неявки не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, а у разі неявки відповідача не проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, за наявними у справі матеріалами та відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалити заочне рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суть спору сторін зводиться до неналежного виконання зобов`язання відповідачем за договором позики, яку надано ОСОБА_3 та право на яку відступлено позивачу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 позику в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, яку зобов`язався повернути до 31 травня 2025 року (а.с.11).

28 березня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги (цесії) (а.с. 9).

Пунктом 1.2 договору від 28 березня 2019 року визначено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги до відповідача, який є боржником первісного кредитора за розпискою від 27 березня 2019 року.

На виконання умов договору цесії від 28 березня 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення боргу, що підтверджується повідомленням від 22 жовтня 2024 року (а.с.10).

Однак відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 6000 тисяч доларів США та 3 % річних у розмірі 492,16 доларів США.

IV. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування

Відповідно до частини першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦПК України) зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що підставою для заміни кредитора у зобов`язанні може бути передання його прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. (статті 513, 514 ЦК України)

Частинами 1,2 статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Частинами 1, 3 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16 при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним/приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного, суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача в загальному розмірі 6492,16 доларів США. При цьому, матеріали справи не містять спростування такої заборгованості відповідачем, а також жодних доказів погашення ОСОБА_2 заборгованості перед позивачем, що порушує право останнього.

Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для задоволення позову в повному обсязі.

У зв`язку з чим, згідно з вимогами статей 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2160 грн.

На підставі статей 509, 512, 513, 514, 533, 625, 1049, 150 ЦК України та керуючись статтями 4,12, 81, 141, 142, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість у розмірі 6492 (шість тисяч чотириста дев`яносто два) долари 16 центів США в еквіваленті за курсом Національного банку України на день виконання рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2160 (дві тисячі сто шістдесят) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено 3 грудня 2025 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА