Справа № 209/6598/25
Провадження № 2/209/2284/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р. м.Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді: Лобарчук О.О.

за участі секретаря: Золотих Л.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Зайцева В.О. (адвоката) Кущ І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , щомісячно, на її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 користь, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень) гривень, щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви до суду до досягнення повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , щомісячно, на її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 користь, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень) гривень, щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви до суду до досягнення повноліття дитини.

В обґрунтування позову вказано, що вона з ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2007 року народження. З квітня 2025 року шлюбні відносини між ними припиненні, відповідач залишив родину та пішов до іншої жінки. Від фактичних шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після припинення шлюбних відносин відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте він сам вирішує в якій формі та у якому виді він буде допомагати дітям, не враховуючи їх справжні потреби у зв`язку із чим вона змушена звертатися до суду із позовом. ОСОБА_2 офіційно не працює, проте має два гаражі в яких займається ремонтом автомобілів. Від цієї діяльності він має дохід від 70 до 120 тисяч гривень щомісячно. Дані обставини підтверджуються тим, що в березні 2025 року відповідач погасив сумісний сімейний борг шляхом перерахунку на кредитну картку 72 тисяч гривень, який утворився за час їх спільного життя. Крім того, в серпні 2025 року відповідач купив дочкам телефони на загальну суму 70 тисяч гривень і це при наявності у них справних гаджетів. Також він купив донькам електросамокат вартістю 25 тисяч гривень. Крім того, частково зробив закупи дітям до школи на суму 15 тисяч гривень. Інші потреби дітей стосовно харчування, лікування, оздоровлення, придбання необхідних речей, дозвілля повністю забезпечує вона. Проте вона вважає, що відповідач невиправдано витрачає кошти, які мають в першу чергу забезпечувати першочергові потреби дітей, а не їх забаганки та примхи. Тому вона вважає за необхідне урегулювати розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач на утриманні своїх дітей, які мешкають з своєю матір`ю у судовому порядку.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою від 24 вересня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.21)

09 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_2 просить суд стягувати з нього аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини від його доходу. Зазначив наступне. Позовна заява не містить ціни позову, яка відповідно до статті 176 частина 1 пункт З ЦПК України визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно статті 175 частина 1 пункт 5 ЦПК України позовна заява повинна містити в собі виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Відповідно статті 181 частини 3 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В позовній заяві відсутнє посилання на суттєву для позовних вимог про стягнення аліментів обставину, а саме, проживання неповнолітніх дітей з тим з батьків, який звертається до суду, також відсутні докази, які підтверджують цю обставину. Вважає, що позивачка з порушенням вимог сімейного законодавства України звернулась до суду з дійсним позовом, т.я. відсутні докази на підтвердження проживання неповнолітніх доньок, на утримання яких позивачка вимагає стягнення аліментів, з нею. Крім того, отримавши відомості про його реєстрацію, суд має уявлення, що за адресою зазначеної позивачем квартири зареєстровані обидва з батьків доньок. Позивачка не надала суду докази на правомочність свого звернення до суду. Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 містить в собі недоліки, а саме, відсутність ціни позову, відсутність доказів на правомочність її звернення до суду, які перешкоджають розгляду справи. Якщо суд, незважаючи на перелічене вище розгляне справу, то він заявляє, що з позовними вимогами ОСОБА_1 він погоджується частково, визнаючи, що дійсно вони є батьками двох неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він не заперечує обов`язковість своєї участі у матеріальному утриманні неповнолітніх доньок та завжди виконував свій обов`язок. Ця частина викладених позивачкою в позовній заяві фактів відповідає дійсності. Частина фактів, викладених в позові не відповідає дійсності, а саме, позивачка зазначила, що «я з ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2007 року народження». В дійсності з початку 2006 року вони стали проживати разом однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 . За період їхніх фактичних шлюбних відносин у них народилось дві доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 06 грудня 2023 року вони з ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 04 червня 2025 року. Після розірвання шлюбу між ним та позивачкою було досягнуто угоду, щодо його спілкування з доньками без перешкоди з її боку, про його добровільне матеріальне утримання неповнолітніх доньок без звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів, про що ОСОБА_1 засвідчила особистою заявою. Згідно домовленості, він виконує свій обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей, сплачує вартість продуктів, іграшок; дитячого одягу, канцелярських та інших товарів для школи, а також сплачує дитяче дозвілля. Крім зазначених побутових речей, він дійсно придбав для доньок два сучасні телефони та електричний самокат; сплачуючи щомісячно частину вартості товару, придбаних в розстрочку. Звернення позивачки з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх доньок обгрунтовано тим, що «після припинення шлюбних відносин відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте він сам вирішує в якій формі та у якому виді він буде допомагати дітям, не враховуючи їх справжні потреби». Зазначає, що придбання одягу для дівчат та товарів для школи було узгоджено з позивачкою, а телефони та самокат він придбав за проханням їхніх дітей. Після чого, позивачка вирішила звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дітей, адже при його добровільних витратах на дітей позивачка не мала доступ до коштів, які він витрачав на доньок. В позові зазначено, що «інші потреби дітей стосовно харчування, лікування, оздоровлення, придбання необхідних речей, дозвілля забезпечує» вона, вважаючи, що він «невиправдано витрачає кошти, які мають, в-першу, чергу забезпечувати першочергові потреби дітей, а не їх забаганки та примхи». Звертає увагу суду, що позивачка не називає ці першочергові витрати, які необхідні і які понесла вона; не посилається на своє звернення до нього з вимогою сплатити ці потреби, на його відмову в цьому. Позивачка наполягає на тому, що він повинен сплачувати аліменти на утримання дітей, які мешкають з своєю матір`ю в судовому порядку». При цьому ніяких доказів на підтвердження мешкання дітей зі своєю матір`ю суду не надано, що протирічить статті 181 частини 3 Сімейного Кодексу України і не дає можливості вирішити позов. Позивачка досконало обізнана в питанні його доходів і активно вирахувала, що він може сплачувати на її користь щомісячно по 20 000,00 грн. аліментів на утримання дітей. Такий висновок зроблений нею на підставі того, що він особисто сплатив її борг в 72 000,00 грн., який вона накопичила під час її окремого проживання в 2023 році, перерахувавши ці гроші на її рахунок, що підтверджується банківськими документами. Це він не має щомісячного доходу у розмірі від 70000,00 грн до 120 000 грн., який зазначила позивачка в позові. На теперішній час він не працює, але свої першочергові зобов`язання по утриманню неповнолітніх доньок виконує. Не відповідає дійсності твердження позивачки про наявність в його власності двох гаражів, він взагалі не має ні якої нерухомості у особистій власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Що стосується нерухомості, яка начебто належить йому, повинен зазначити наступне. В 2023 році він звертався до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 двох квартир, зареєстрованих на ім`я ОСОБА_1 , транспортного засобу автомобіля марки MITSUBISHI LANCER, 2006 року випуску, придбаних за спільні наші кошти під час фактичного проживання однією сім`єю. На прохання ОСОБА_1 , яка визнала його позовні вимоги, він надав суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, т.я. вони досягли згоди відносно його позовних вимог про розподіл майна, придбаного ними підчас проживання однією сім`єю без шлюбу. Після розірвання шлюбу він отримав від розподілу майна зазначений вище автомобіль, який ним був реалізований для погашення особистих боргів ОСОБА_1 . На теперішній час він не має особистого житла, орендує однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 (вартість оренди на місяць складає 7000,00грн. та сплата комунальних послуг), що підтверджується договором оренди. Таким чином, позивачка, не надавши ніяких доказів розміру його доходу, вирішила визначити його на свій розсуд; виходячи з аналізу його витрат на її користь та їх неповнолітніх дітей, яких він любить і завжди, по можливості, балував. Наведені разові витрати у вигляді смартфонів та електросамокату не доводять, що він має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно. Його попередні витрати на дітей пояснюються наявністю у нього кредитного договору, за рахунок якого він зараз існує, до поки у нього не буде постійної роботи, яка втрачена в зв`язку зі станом здоров`я. Аналізуючи його попередні витрати на дітей, позивачка не надала суду ніяких відомостей про свої доходи, обійшовши мовчанням місце роботи, розмір доходу, а також, що ОСОБА_1 є власником нерухомості, а саме, житла за адресою АДРЕСА_1 ; житла за адресою, АДРЕСА_3 . У нього є проблема з пошуком роботи, т.я. його стан здоров`я , а він страждає на ряд захворювань ( наслідки черепно-мозкової травми (1997року), травми колінних суглобів (травень 2025року), гіпертонічна хвороба, вериброгенна радикулопатія) не дозволяє йому займатися працею, яка потребує великих навантажень. Військово-лікувальна комісія при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.06.2025 року за наявністю перелічених захворювань визнала його придатним до служби в військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), мед підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, 0З, охорони. Розуміючи необхідність виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей, вважає об`єктивно можливим надання донькам щомісячного утримання у розмірі третини від його доходу. Йому відомо, що допоки він вважається непрацюючим, аліменти з нього можуть стягуватися, виходячи з середнього заробітку по регіону, в якому він проживаю. При вирішенні питання про розмір аліментів, вважає, судом будуть враховані викладені обставини та норми, права, визначені статтею 182 Сімейного Кодексу України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка своїм позовом не довела суду, що, по-перше, має підстави для свого звернення, по-друге, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх доньок, який вона пропонує стягувати в твердій грошовій сумі щомісячно з нього, є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей, по-третє, яким чином вона сама приймає участь в утриманні. Перелічені нею потреби доньок (харчування, лікування, оздоровлення, придбання необхідних речей) не виходять за межі звичайних потреб дітей, в оплаті яких він приймав участь. Виходячи з наведеного, вважає неможливим задоволення в повному обсязі позов них вимог позивача ОСОБА_1 , не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх доньок у частковому розмірі від доходу, а саме 1/3 його частини. Викладені ним обставини підтверджуються копією рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 04.06.2025 року про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копією договору купівлі-продажу транспортного засобу (автомобіля марки MITSUBISHI LANCER), копією розписки ОСОБА_1 , копією договору оренди житла ОСОБА_2 від 09.06.2025 року, Інформацією з держреєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; копією військово-облікового документу на ім`я ОСОБА_2 , копією документів по кредитному договору на ім`я ОСОБА_2 з випискою платежів та операцій, копією товарних чеків відносно витрат на утримання дітей. Згідно статті 178 частина 7 ЦПК України відзив на зустрічний позов надається у термін, визначений законом. Відповідно статті 178 Цивільно-процесуального кодексу України, прошу прийняти до розгляду його відзив на позов ОСОБА_1 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей» у справі № 209/6598/25, та розглянути запропонований ним варіант розміру аліментів, які з нього будуть стягнуті на утримання неповнолітніх доньок. (а.с.24-25)

15.10.2025 троку суду позивачем ОСОБА_1 була надана відповідь на відзив.(а.с. 61-64) У своєму відзиві відповідач зазначає, що не має постійного доходу, офіційно не працює, хворіє на ряд хронічних захворювань, не володіє нерухомим чи рухомим майном та погасив нібито її борг у розмірі 72000 грн. у березні 2025 року за рахунок коштів від продажу автомобіля. Наведені твердження не відповідають дійсності з наступних підстав. 1. Щодо твердження відповідача про відсутність доходу. Відповідач активно здійснює господарську діяльність із ремонту автомобілів, має в користуванні гаражні приміщення, де постійно працює та отримує прибуток. Це підтверждується фотографіями з соціальних мереж, на яких відповідач, ОСОБА_2 , фіксує і викладає фотографії розбитої автівки до проведених ним робіт, і повністю відреставрованої після, на фоні воріт гаражів за адресою: АДРЕСА_4 . За часів їхнього співмешкання і офіційного шлюбу, а не близько 18 років, сума коштів, яку він отримав за подібний обсяг робіт дорівнювала 300 000-350 000 грн. Крім того, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 26.09.2025 року ОСОБА_2 зареєстрував ФОП із видом діяльності КВЕД: 45.20 - Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, а вже 29.09.2025 року припинив діяльність. Такий короткий строк свідчить про свідоме ухилення від офіційного декларування, а не про відсутність реальної роботи.

2.Щодо хронічних захворювань відповідача. За час співмешкання з ОСОБА_2 та під час офіційно зареєстрованого шлюбу, разом близько 18 років, відповідач ніколи не жалівся на стан свого здоров`я та не звертався до лікарів. Щодо відсутності у відповідача нерухомого майна. У відзиві відповідач заявляє, що не має нерухомості. Разом із тим, надаю суду відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно де міститься реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. Житлове приміщення було, передано нею відповідачу за договором дарування від 24.04.2025року. Копія договору дарування із його помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , зникла. Це підтверджує, що відповідач має реальні фінансові можливості, але навмисно приховує доходи та майновий стан. 4. Щодо тверджень про погашення нібито його боргу. У відзиві відповідач стверджує, що у березні 2025 року він сплатив її борг (хоча борг був спільний, оскільки в той час вони проживали в офіційному шлюбі) 72000 грн., ніби то з коштів від продажу автомобіля. Але з наданої ОСОБА_2 копії договору купівлі-продажу транспортного засобу вказано, що автівку було відчужено лише у червні 2025 року за ціною 45000 грн. До того ж покупцем автівки є ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою відповідача. Фактично автівкою Мітсубісі ланцер відповідач користується і нині. 5.Щодо потреб дітей та розміру аліментів. Позивач зазначає, що зареєстрований з ними в одному помешканні, за адресою: АДРЕСА_5 , і вона не надала доказів, що він не мешкає з ними спільно, і не утримує дітей. Але в своєму відзиві відповідач сам надає копію договору оренди житла, за адресою: АДРЕСА_6 , яке знаходиться у правобережній частині міста, в той час, як школа і гуртки, які діти відвідують, знаходяться на лівому березі, біля помешкання по АДРЕСА_5 де вона проживає разом з дітьми. Вона виховує двох неповнолітніх доньок віком 9 і 14 років. Їхня старша донька ОСОБА_6 , дуже важко переживає розлучення батьків. У зв`язку з цим, вони неодноразово звертались до психіатра, і їй було назначено лікування, яке триває донині. Довідки, висновки, та рецепти на зазначені ліки додає. Також додає квитанції про оплату консультацій з психіатром та психологом та акт обстеження житлово-побутових умов проживання здобувана освіти. Діти потребують коштів на: харчування, одяг, ліки, побутові потреби, оплату шкільних витрат, гуртків, транспортних витрат тощо. Середньомісячна вартість утримання дітей становить не менше 40000 грн. Тому, суму 20 000грн. є обґрунтованою та пропорційною реальним потребам дітей і не перевищує можливостей відповідача, враховуючи його фактичну діяльність у сфері автосервісу та відчуження майна у 2025р. 6.Щодо порушення подавання та визначення ціни позову. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», позивач у справах про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору. Вимога про визначення ціни позову у фіксованій сумі і сплаті держмита в даному випадку є юридично необґрунтованою, оскільки позов не є майновим, у розумінні ст.176 ЦПК України.

20.10.2025 року відповідач надав пояснення, в яких зазначив наступне. Доказуючи наявність у нього доходу, який на думку позивача, дає підстави для стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, позивач надала суду в якості доказів фото «з соціальних мереж, на яких відповідач ОСОБА_2 фіксує і викладає фотографії розбитої автівки до проведених ним робіт, і повністю відреставрованої після, на фоні воріт гаражів за адресою : АДРЕСА_4 » . Вважає, що ці фото не можна визнати належними доказами. Відповідно статті 77 ЦПК України : Належними є докази, які містять інформацію, щодо предмета доказування.2.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленні судового рішення.3.Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.4.Суд не бере до розгляду докази, що стосуються предмета доказування. Позивач не обґрунтував належність представленого доказу для підтвердження свого позову. Зміна його рішення про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців пов`язана зі зміною його особистих обставин, а не з бажанням ухилитися від офіційного декларування, а його бажання зареєструватися і припинити діяльність ФОП відбулось після того, як було відомо про відкрите провадження по справі про стягнення з нього аліментів. Наголошує, що його стан здоров`я підтверджується висновком військово-лікарської комісії, а не наявністю чи відсутністю його скарг позивачеві на стан здоров`я. Відомості про наявність чи відсутність у нього нерухомого майна додані ним до відзиву на позовну заяву. Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, представлене суду позивачем, стосується нерухомого майна власника ОСОБА_7 і ніяким чином не пов`язане із ним. У відповіді на відзив позивач зазначив адресу нерухомого майна, начебто належного йому, « АДРЕСА_5 », а відомості з реєстру, представленого позивачем, містять адресу нерухомого майна АДРЕСА_7 ». Відомостей про власника нерухомого майна за адресою АДРЕСА_5 суду не надано. Представлені позивачем суду відомості щодо перереєстрації транспортного засобу легкового автомобілю марки MITSUBISHI LANCER, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , не мають ніякої інформації щодо власника автомобіля, а тому це інформаційне сповіщення не може бути належним доказом щодо предмета доказування у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Акт обстеження житлово-побутових умов проживання здобувана освіти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складений за запитом соціально-психологічної служби 22 травня 2025 року, доданий позивачем до його відповіді на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, не є підтвердженням проживання 2 неповнолітніх дітей зі своєю матір`ю на час її звернення з позовом. Відсутність доказів проживання неповнолітніх дітей з позивачем протирічить статті 181 частини 3 Сімейного Кодексу України і не дає можливості не тільки вирішити позов, а навіть його прийняти. Додані позивачем до відповіді на відзив рецепти на ліки; висновки онлайн-роз`яснення (бесіди) психіатра, невролога; платіжні інструкції про сплату за інформаційно-консультативну бесіду з ФОП можуть бути використані при вирішенні питання додаткових витрат, на які потребує дитина, що передбачено Сімейним Кодексом України. Розмірковуючи щодо потреб дітей та розміру аліментів, позивач стійко додержується позиції, що відповідач повинен утримувати дітей у розмірі, зазначеному в позові; при цьому не надає ніяких доказів джерела співмірного утримання нею неповнолітніх доньок. Він ніколи не відмовлявся від виконання обов`язку по утриманню його неповнолітніх доньок, але він вважає, що розмір витрат по утриманню повинен бути розумний та співмірний з потребами дітей. Звертає увагу, що вимоги позивача до суду, викладені у її відповіді на відзив на позовну заяву, не можуть бути розглянуті судом, т.я. як такі, що не відповідають вимогам статті 182, статті 183 ЦПК України. Якщо у своєму відзиві на позов ОСОБА_1 він намагався донести наявність недоліків позовної заяви, то зараз наголошує, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не відповідає вимогам статті 175 частина 3 пункт 3, статті 176 частина 1 пункт З ЦПК України і до неї повинні бути запровадженні норми ст.185 ЦПК України, а не сприймання позиції позивача, що за її розумінням зазначений позов «не є майновим у розумінні ст.176 ЦПК України».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Послалась на обставини викладені у відповіді на відзив. Просить задовольнити вимоги в повному обсязі. Додатково пояснила, що доньки мешкають разом із нею, але вона не може отрмиати довідку про склад родини, оскільки вона не зареєстрована за адресою їх мешкання. Сама вона є ФОП з 25.08.2025 року, отримала Грант у 300000 грн., на які закупила матеріали для бізнесу. Але на даний час доходу від підприємницької діяльності немає. В той же час працює неофіційно, довідку про доходи надати не може.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ярош І.В. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог позивача. Виклала та підтримала позицію відповідача, який визнав позовні вимоги частково згідно поданого Відзиву на позовну заяву та наданих пояснень від 20.10.2025 року.

Надалі позивач та представник відповідача надали суду заяву про проведення судового розгляду без їх присутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін надалі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.6)

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.7)

Згідно військово-облікового документу №1, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), мед підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. (а.с.28)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 04 червня 2025 року розірваний шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.29)

11.06.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №1244/2025/5404463, згідно якого ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_5 транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску. (а.с.30)

Згідно договору оренди житла від 19.06.2025 року ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі 7000 грн. за проживання в квартирі по АДРЕСА_2 . (а.с.32)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості щодо ОСОБА_2 відсутні. (а.с.33)

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 22612,50 грн. (а.с.35)

Згідно виписки за кредитним договором за період з 29.09.2025 року по 25.09.2030 року, ОСОБА_2 має заборгованість перед АТ «УКРСИББАНК» у розмірі 200000,00 грн. (а.с.36- 39, 40-44, 58-59)

Згідно фіскальних чеків, відповідач ОСОБА_2 купував речі та продукти харчування донькам .(а.с. 46-56) та перераховував грошові кошти ОСОБА_1 (а.с.57)

Згідно інформації про перереєстрацію транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску остання перереєстрація автомобіля відбулась 11.06.2025 року.(а.с.71-72)

Згідно акту обстеження від 22 травня 2025 року, проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та встановлено, що неповнолітня ОСОБА_6 проживає разом із матір`ю- ОСОБА_1 , сестрою- ОСОБА_4 , 2015 року народження за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.73)

Згідно інформації від Опендатабот ФОП ОСОБА_2 - основний вид діяльності 45.20. Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Дата реєстрації - 26.09.2025 року, дата припинення: 29.09.2025 року.(а.с.76)

Квитанції про оплату ліків , консультацій, та висновок онлан- роз`яснення . (а.с.77-85)

Згідно довідки від 19.10.2025 року, згідно якої ОСОБА_2 був членом садового товариства "Коксохімік 3". (а.с.88)

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.(а.с.89-93)

Згідно довідки від ТОВ "Абонент ХХІ" від 05.11.2025 року про склад сім`ї, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . (а.с.101)

Згідно наданих виписок з АТ КБ "Приватбанк" зазначений рух коштів по банківському рахунку позивача ОСОБА_1 (а.с.102-104)

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України).

При визначенні розміру аліментів, відповідно до статті 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17).

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів.

Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема частина 3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, згідно зі статтею 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання кожної доньки, у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн , щомісяця.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1-3 зазначеної статті СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

При цьому, згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись принципом справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей сторін, а також матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, у зв`язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен їх утримувати і має можливість це робити, розмір аліментів, суд вважає обґрунтованим та доцільним.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо посилання відповідача та представника відповідача про необхідність залишення без руху або у відмові прийняти позову позивачки ОСОБА_1 , оскільки нею не зазначена ціна позову у позовній заяві, суд зазначає наступне.

29.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. При цьому позивачкою не було зазначено ціну позову.

24 вересня 2025 року суддею Лобарчук О.О. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. (а.с.21)

Суд не погоджується із твердженням відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Ярош І.В. про неможливість прийняття позовної заяви ОСОБА_1 без зазначення нею ціни позову, бо суд прийняв позов про стягнення аліментів без зазначення ціни позову, оскільки такі справи звільнені від сплати судового збору і ціна позову не впливає на розгляд справи, адже вона визначається сукупною сумою виплат за шість місяців, а не загальною вартістю позову.

Щодо зазначення представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Ярош І.В. у заяві від 26.11.2025 року заперечень щодо прийняття поданих позивачкою доказів- довідки про склад сім`ї від 05.11.2025 року, виписок про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , та письмових пояснень сусідки оскільки вони подані з порушенням порядку подання доказів, вже під час розгляду справи по суті, а не на стадії подання доказів.

Так, дійсно 05.11.2025 року позивачем були подані докази: довідка про склад сім`ї від 05.11.2025 року (а.с.101), виписки про рух коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 (а.с.102-104), письмові пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , довідка про рестрацію місця проживання ОСОБА_10 (а.с.15-107)

З приводу зазначення відповідачем ОСОБА_2 про погашення ним боргу позивачки в розмірі 72000 грн., суд вважає, що відповідачем не надано доказів щодо погашення суми у 72000 грн. за рахунок продажу ним належного йому на праві власності автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, оскільки 11.06.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №1244/2025/5404463, згідно якого ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_5 транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску. (а.с.30), тоді як згідно Платіжної інструкції від 25.03.2025 року була перерахована сума 72000 грн. на рахунок ОСОБА_1 (а.с.57).

В той же час, суд погоджується із запереченням відповідача щодо посилання позивачки про витрати, які вона несе на утримання неповнолітніх доньок на їх лікування, відвідування спеціалістіва щодо стану їх здоров`я, та зазначає, що з приводу витрат на лікування, на придбання ліків, та інших витрат щодо лікування, позивач має право звернутися до суді із позовом про відшкодування понесених додаткових витрат на лікування неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що є всі підстави для долучення та дослідження судом поданих доказів, а саме: довідки про склад сім`ї від 05.11.2025 року (а.с.101), виписки про рух коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 (а.с.102-104), оскільки, по-перше під час розгляду справи за присутності позивача та представника відповідача з`ясовувались питання з приводу надання позивачкою доказів про проживання неповнолітніх доньок разом із нею, з приводу якого позивач повідомила про неможливість отримання нею зазначеної довідки, оскільки вона не зареєстрована за місцем її проживання та її доньок, також з приводу можливості позивачкою підтвердити свій дохід.

По-друге, додаткові докази можуть бути вирішальними для встановлення обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Їх дослідження забезпечує, що рішення буде ґрунтуватися на повному обсязі достовірної інформації.

Необхідність виявлення всіх обставин: суд зобов`язаний безпосередньо дослідити докази та встановити обставини справи, а тому може прийняти додаткові докази, якщо вважає, що вони допоможуть з`ясувати всі важливі аспекти спору.

У визнанні доказами по справи - фото з соціальних мереж автомобіля (а.с.65-70), письмових пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , довідки про рестрацію місця проживання ОСОБА_10 (а.с.15-107), суд відмовляє, оскільки викладені фото в соцмережах не містять посилання, з яких можливо було ідентифікувати, що саме відповідач ОСОБА_2 виклав ці фото, а з приводу письмових пояснень, то фактично мова йде про показання свідків, але про допит свідків позивачка не заявляла.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_11 на користь держави необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2025 року до досягнення дитиною віку повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2025 року до досягнення дитиною віку повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах стягнення платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд міста Кам`янського шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення - 01 грудня 2025 року.

Суддя Лобарчук О.О.