КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 2-1485/2010
Провадження № 6/488/133/25
УХВАЛА

Іменем України

01.12.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2025 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» звернулося в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою, в якій просило видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-1485/2010, яка була розглянута Корабельним районним судом м. Миколаєва 25.10.2010, а також поновити строк для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого документа.

Заява мотивована тим, що Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.10.2010 року у справі № 2-1485/2010 було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 03.11.2006 р. у загальному розмірі 106 320,15 грн.

18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 перейшло до нового кредитора.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2020 року у справі № 2-1485/2010 замінено первісного стягувача на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (нині ТОВ «ВІН ФІНАНС»).

Заявник зазначив, що оригінал виконавчого листа суду по справі № 2-1485/2010 не був переданий ПАТ «Дельта Банк» новому кредитору, а його місцезнаходження невідоме.

Додатково зазначив, що за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчий лист повернуто 08.08.2014 року, після чого повторно до виконання не пред`являвся.

Посилаючись на вказані обставини, заявник звернувся в суд з даною заявою, просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк його пред`явлення до виконання.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник заявника у своїй заяві про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання просив розглядати заяву без участі представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для розгляду заяви видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, вважає, що заява про видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.10.2010 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від «03» листопада 2006 року у сумі 13157,06 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 105148,67грн., а також 1051,48 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ, а всього -106320,15 грн.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 05.11.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 08.08.2014 року виконавчий лист у справі №2-1485/2010 було повернуто стягувачу у зв`язку з неможливістю виконання.

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, після повернення виконавчий документ повторно до органів державної виконавчої служби не пред`являвся.

18.09.2019 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1930/К, відповідно до якого новому кредитору передано право грошової вимоги за кредитним договором №0.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2020 року у справі №2-1485/2010 замінено первісного стягувача на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (на даний час ТОВ «ВІН ФІНАНС»).

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 1999 року (Закон №606-XIV), чинній на момент повернення виконавчого листа, інші виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання протягом одного року. Оскільки виконавчий лист по справі №2-1485/2010 було повернуто стягувачу 08.08.2014 року, строк повторного пред`явлення сплинув 08.08.2015 року.

Після повернення виконавчого документа первісний стягувач не звертався за видачею дубліката, не пред`являв його повторно та не подавав заяви про поновлення строку пред`явлення. Зміна стягувача у 2020 році відбулася після спливу законного строку для повторного пред`явлення виконавчого документа, тому новий стягувач не міг поновити цей строк.

Відповідно до ст. 129 та ст.129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання, а держава забезпечує їх виконання у визначеному законом порядку. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Шмалько проти України»), виконання рішення є складовою права на суд.

Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (03.04.2008 р.) зазначено, що учасники провадження мають із розумним інтервалом часу цікавитися станом виконання судового рішення. Верховний Суд у своїй практиці (постанови у справах №905/6977/13, №553/1951/14-ц, №344/19847/18 тощо) наголошує, що пасивна поведінка стягувача не є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документа.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, яким строк пред`явлення виконавчих документів збільшено до 3 років. Проте відповідно до п. 5 розд. XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону збільшений строк може застосовуватися лише до тих документів, строк пред`явлення яких не сплив на момент набрання чинності Законом.

Оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа №2-1485/2010 сплив 08.08.2015 року відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV у редакції 1999 року, тобто задовго до набрання чинності Законом №1404-VIII від 05.10.2016 року, застосування трирічного строку є неможливим. Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України №3-рп/2001 та численній практиці Верховного Суду (постанови від 28.03.2018 у справі №905/6977/13, від 01.08.2018 у справі №553/1951/14-ц, від 29.01.2020 у справі №344/19847/18 тощо).

Відповідно до ст. 433 ЦПК України пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений лише за наявності поважних причин. Заявник посилається на відсутність оригіналу виконавчого листа з моменту набуття права вимоги. Проте відсутність виконавчого документа у правонаступника не є поважною підставою для поновлення строку, якщо первісний стягувач пропустив цей строк. Правонаступник набуває лише ті права, які належали первісному кредитору, і не може займати більш вигідну процесуальну позицію порівняно з ним.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дублікат виконавчого документа може бути виданий лише за умови, що заява подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або якщо цей строк поновлено судом. Оскільки строк пред`явлення виконавчого листа №2-1485/2010 до виконання сплив 08.08.2015 року, а суд підстав для його поновлення не встановив, видача дубліката є неможливою.

Обставини, наведені заявником, не можуть бути визнані поважними, оскільки пропуск строку стався з вини первісного стягувача ще задовго до відступлення права вимоги. Втрата виконавчого документа після спливу строку пред`явлення до виконання не впливає на перебіг цього строку і не створює правових підстав для його поновлення.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.08.2019 у справі №2-836/11, відповідно до яких видача дубліката можлива лише у разі, якщо строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або поновлений судом.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»),

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Як вже зазначалося судом, згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.10.2010 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно - правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № З-рп/2001).

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі N 2-836/11 (провадження N 14-308цс19) зроблено висновок, що "стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у ч. 1 ст. 329 ГПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви".

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

З аналізу вказаних процесуальних норм вбачається, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або поновлення такого строку за рішенням суду.

Необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску.

Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 2а-12192/09/0470, від 06 червня 2018 року у справі № 2-12537/10 від 31 січня 2019 року у справі № 490/9519/15-ц.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Як вже зазначалося судом, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-1485/2010 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором сплив 08.08.2015 р. Будь-які докази поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не надані.

Суд доходить висновку, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Суд враховує, що згідно з рішенням ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що первісним кредитором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» не було вжито всіх належних заходів для подання виконавчого листа до виконання з розумним інтервалом часу, а також для контролю за станом виконавчого провадження, внаслідок чого виконавчий лист по справі № 2-1485/2010 не було вчасно пред`явлено до виконання.

Будь-яких інших доказів про те, що строк для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання переривався або поновлювався, матеріали справи не містять.

За такого, суд дійшов висновку, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-1485/2010 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором сплив.

З аналізу процесуальних норм вбачається, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або поновлення такого строку за рішенням суду.

Враховуючи, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд залишає заяву ТОВ «ВІН ФІНАНС» без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 76-81, 433, 353, 354 ЦПК України та п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Я.А. Чернявська