Справа № 202/1215/24
Провадження № 2/202/456/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Коваленко К.В.,

представника позивача - Савісько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2024 року позивач в особі представника через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1106-8872 від 31.10.2022 року в розмірі 31 000,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6 200,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 24 800,00 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 2 442,40 гривень.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 31.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1106-8872. Зазначений Кредитний договір, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Кредитний договір, у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 6200,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період - 16 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

В подальшому, відповідач порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору.

Станом на 28.12.2023 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору, становить 61504,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 6200,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 55304,00 гривень.

Разом з тим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 30504,00 гривень, за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 31000,00 гривень.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 6200,00 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 24800,00 гривень, що разом становить 31000,00 гривень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П.

В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, 23 січня 2024 року суддею сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 , на який надано відповідь № 415892 від 23.01.2024.

Ухвалою судді від 24 січня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

09.02.2024 року документ сформований в системі «Електронний суд» до суду надійшла зустрічна позовна ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, яку просив суд прийняти до спільного розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом) дізнався про існування грошових зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (відповідач за зустрічним позовом) лише 25.01.2024 року, коли отримав ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2024 року про відкриття провадження у справі № 202/1215/24 за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказав, що він не підписував договору про відкриття кредитної лінії № 1106-8872 від 31.10.2022 року, оскільки взагалі не знав про його існування, крім того, він приблизно у вказаний проміжок часу зіштовхнувся з шахрайськими діями, які отримали доступ до управління його телефоном і з карткового рахунку відкритому у ПАТ «Універсал Банк» були викрадені особисті кошти. Після чого ОСОБА_1 звернуся зі скаргою до ПАТ «Універсал Банк» про повернення коштів та блокування карткового рахунку. Таким чином він не давав згоди на укладання договору про відкриття кредитної лінії № 1106-8872 від 31.10.2022 року, а отже відсутнє воєвиявлення на укладання даного договору. Вказав, що позивач за зустрічним позовом не сплатив жодного платежу на користь відповідача за зустрічним позовом, що свідчить про не визнання боргу позивачем за зустрічним позовом. Крім того, відповідач за зустрічним позовом не надав доказів, які підтверджують підписання оскаржуваного договору саме позивачем за зустрічним позовом, враховуючи, що договір був укладений відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію». Додатки до позовної заяви не містять підтвердження, що саме позивач за зустрічним позовом підписав даний договір, лише зазначено, що позивачу за зустрічним позовом було надано одноразовий ідентифікатор A484. Однак відповідач за зустрічним позовом не надав підтвердження надання такого ідентифікатора саме позивачу за зустрічним позовом, а не третій особі. Позивач за зустрічним позовом не надавав відповідачу за зустрічним позовом згоду на обробку персональних даних, тому кому саме відповідач за зустрічним позовом надав кредит не відомо.

Також відповідач за зустрічним позовом не надав підтвердження, що банківський рахунок на який було переведено кошти належить саме позивачу за зустрічним позовом.

Щодо нарахування процентів (відсотків) за користування кредитом то нарахована відповідачем за зустрічним позовом сума по відсоткам за користування кредитом у розмірі 55 304,00 гривень не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого начебто є позивач за зустрічним позовом як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога відповідача за зустрічним позовом про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ст. 509 ч. 3 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем.

З посиланням на ст.ст.215, 230 ЦК України, ст.ст. 11, 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд: у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити; зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () про захист прав споживачів, визнання договору про відкриття кредитної лінії № 1106-8872 від 31.10.2022 року задовольнити; визнати недійсним договір про відкриття кредитної лінії № 1106-8872 від 31.10.2022 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () з моменту його укладання.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та об`єднати в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Почато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

04.03.2024 року від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про захист прав споживачів та визнання кредитного договору в якому вказали, що вважають, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування та не підлягають задоволенню. Зазначили, що 31.10.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1106-8872 строком на 300 днів, який є діючим та зобов`язання за яким позичальником не виконані.

Також зазначили, що укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді (відповідні правові позиції (висновки) викладені в Постановах Верховного суду, а саме: від 12.01.2021р. по справі 524/5556/19; від 07.10.2020р. по справі № 127/33824/19; від 09.09.2020р. по справі № 732/670/19; від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20). Дані правові позиції є усталеною практикою щодо відсутності підстав для визнання договорів недійсними, які укладеній відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Додатково зазначили, що договір про відкриття кредитної лінії № 1106-8872 від 31.10.2022р. є вже 2 (другим) Договором укладеним між сторонами. Попередній договір позивач за зустрічним позовом виконав в повному обсязі.

Тобто, договір № 1106-8872 від 31.10.2022 р. є вже не першим Договором, що укладений між сторонами, а відтак ОСОБА_1 достовірно відомо інформацію про наявність грошового зобов`язання.

Щодо підтвердження особи позивача за зустрічним позовом, то позивачем, з метою Ідентифікація та верифікація, як позичальника, зокрема використано систему ВаnkID НБУ, нормативно-правове регулювання якої визначено Постановою правління НБУ № 32 від 17.03.2020р. «Про затвердження Положення про у ВаnkID Національного банку України».

Так, позивачем було передано відповідачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце реєстрації), як належної ідентифікації ОСОБА_1 з метою укладення договору.

Додатково повідомили ідентифікуючі дані використання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) системи у ВаnkID НБУ: іпп: НОМЕР_1 ; ПІБ: ОСОБА_1 ; sid: а51еfdd3-еаfl-45fl-8а87-428аf394а39с; bank_name: АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"; edrpou: 21133352; запит від 10.10.2022 08:27.

Також Товариством з метою належної ідентифікації та верифікації позичальника було забезпечено проходження Клієнтом методу розпізнавання реальності особи (liveness detection method).

Крім того, зазначили, що позивачем за зустрічним позовом було, також, самостійно направлено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» фотокопії власних документів з «ДІЯ» з розділу «єДокумент», що додатково є підтвердженням звернення позивача за зустрічним позовом до Товариства з метою укладення договору (копії документів, що надані позивачем за зустрічним позовом додаються).

Поряд з цим, додатково необхідно зазначити, що матеріали справи не містять доказів щодо протиправних дій третіх осіб у відношенні позивача за зустрічним позовом та незаконним заволодінням персональними даними ОСОБА_1 , а відтак твердження позивача про відсутність факту звернення, передачі персональних даних відповідачу з укладення договору є безпідставними, а позовні вимоги про недійсність договору є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, а отже є лише припущеннями ОСОБА_1 , що не можуть бути доказуванням по справі.

Щодо підпису кредитного договору у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію» вказали, що кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначених статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений до ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладання правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, у письмовій формі (п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію».

Щодо перерахування коштів зазначили, що згідно позовної заяви наявна інформація про перерахування грошових коштів позичальнику, що містить інформацію, зокрема про суму перерахованих грошових коштів, реквізити електронного платіжного засобу позичальника.

Додатково звернули увагу, що позивач за зустрічним позовом вказує відсутність факту укладення договору. При цьому в подальшому позивач оскаржує кредитний договір, вважаючи його положення такими, що порушують його право як позивача (відсутність підпису договору, несправедливі умови щодо нарахування процентів за користування кредитом та їх завищення, вчинення правочину третіми і т. д.). Ці вимоги є взаємовиключними і свідчать про те, що саме, ОСОБА_1 уклав договір з Товариством.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про введення його в оману відповідно до ст.230 ЦК України, як підстави для визнання договору недійсним не можна погодитись, оскільки в діях Товариства відсутні дії щодо порушення вимог ст.ст.11,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.230 ЦК України та введення в оману позивача за зустрічним позовом щодо істотних умов договору, а відтак умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача за зустрічним позовом та погоджені між сторонами у спосіб та засіб визначений законодавством. Просили суд відмовити у зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази по справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви з підстав наведених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за відомим місцем реєстрації, які повернено з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та через підсистему «Електронний суд». Неодноразово подавалися заяви про відкладення слухання справи. Скористались своїм правом та надали відзив на позовну заяву. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними доказами. Після переходу суду на стадію ухвалення рішення, 24.11.2025 року, документ сформований в системі «Електронний суд», від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без участі відповідача та його представника.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, доходить наступного.

Судом встановлено, що 31.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 , з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1106-8872.

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А484 для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими документами.

Відповідно до умов Договору про відкриття кредитної лінії позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 6200,00 грн. ( п.4.1 Договору); строк кредитування 300 днів; базовий період - 16 днів ( п.4.4 Договору); знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день (п.4.6 Договору); дата повернення (виплати) кредиту - 27.08.2023 року ( п.4.8 Договору).

Відповідно до п.4.6 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3,00% (три цілих, нуль сотих відсотки (-ів) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою).

Відповідно до п.4.2 Договору спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було надано відповідачу позику у розмірі 6200 гривень, яка була перерахована 31 жовтня 2022 року безготівковим переказом на його рахунок за допомогою системи LigPay, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та рухом коштів по картці наданої АТ «Універсал Банк».

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що підтверджується копією витягу з реєстрів банків щодо видачі кредиту № 1106-8872 від 31.10.2022 року.

Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти.

Разом з тим, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконував у зв`язку з чим, за останнім утворилась заборгованість яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 28.12.2023 року складає 61504,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6200,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 55304,00 грн.

Згідно розрахунку боргу відповідач не сплатив жодного платежу за кредитним договором.

Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 30504,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 31000,00 грн..

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 6 200,00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 24800,00 грн., що разом становить 31000,00 грн.

Відповідач позов не визнає та з посиланням на ст.ст.215, 230 ЦК України, ст.ст. 11, 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд визнати недійсним договір про відкриття кредитної лінії № 1106-8872 від 31.10.2022 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () з моменту його укладання.

Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 626 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1106-8872 від 31 жовтня 2022 року підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А484» відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання Ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2025 року про витребування доказів, Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» було ініційовано детальну перевірку та повідомлено про те, що 10 жовтня 2022 року здійснювалося ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) розпорядження через систему BankID Національного Банку України щодо передачі своїх персональних даних на підтвердження належної дистанційної ідентифікації.

Персональні дані, які ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) були передані з метою належної ідентифікації: ПІБ, телефонний номер, паспортні дані, ІПН, Адреса реєстрації, ел. Пошта.

Станом на 31 жовтня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в Банку обліковувався відкритий рахунок у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», (). Надано рух коштів по картці № НОМЕР_2 за період з 01.01.2022 року по 30.11.2022 року включно, з якого вбачається надходження коштів на карту, як по першому Договору про відкриття кредитної лінії №1097-8896 від 10.10.2022 року в розмірі 1000,00 грн. так і по Договору про відкриття кредитної лінії №1106-8872 від 31.10.2022 року в розмірі 6200,00 грн. (т.1 а.с.226-231).

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії від 31 жовтня 2022 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало ОСОБА_1 суму кредиту 6200,00 грн, а останній зобов`язувався повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 27 серпня 2023 року.

За довідкою про перерахування суми кредиту № 1106-8872 від 31 жовтня 2022 року та рухом коштів по картці № НОМЕР_2 за період з 01.01.2022 року по 30.11.2022 року включно підтверджено перерахування кредитором позичальнику 6200,00 грн кредитних коштів за договором (т.1 а.с. 37, а.с. 228 зв.).

Суд критично відноситься до твердження позивача за зустрічним позовом, що він не надавав згоди на укладання договору про відкриття кредитної лінії №1106-8872 від 31.10.2022 року та що невідомі особи шахрайськими діями отримали доступ до телефону та викрали його особисті кошти, оскільки це спростовується доказами по справі та позивачем за зустрічним позовом не доведено протиправних дій третіх осіб у відношенні позивача за зустрічним позовом щодо незаконним заволодінням персональними даними ОСОБА_1 , а відтак твердження про відсутність факту звернення, передачі персональних даних відповідачу з укладення договору є безпідставними.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Предметом зустрічного позову є вимоги про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №1106-8872 від 31.10.2022 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з моменту його укладання. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст.215, 230 ЦК України, вказує на введення відповідачем його в оману. Проте, такі твердження позивача суперечать фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Статтею 203 ЦК України, встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачам), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов"язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт оману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Отже, вимоги про визнання правочину недійсним на підставі ст. 230 ЦК України можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів оману, а також наявності його безпосереднього зв"язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Позивачем у зустрічній позовній заяві не надано жодних доказів на підтвердження наявності обману щодо обставин, які мають істотне значення, під час укладення договору про відкриття кредитної лінії №1106-8872 від 31.10.2022 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що виключає підстави для застосування до спірних правовідносин норм ст. 229 ЦК України.

Виходячи із вищевикладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги про недійсність договору є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, та не вбачає законних підстав для задоволення зустрічної позовної заяви. .

Суд звертає увагу на те, що умови договору про відкриття кредитної лінії №1106-8872 від 31.10.2022 року погоджені сторонами до його укладення, викладені в тексті договору у спосіб, що не допускає їх подвійного тлумачення, всі суми у їх грошовому вимірі, зобов"язання щодо сплати яких бере на себе позичальник, відображені у графіку платежів, що є невід"ємною частиною договору про відкриття кредитної лінії.

Таким чином, укладення договору про відкриття кредитної лінії №1106-8872 від 31.10.2022 року на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення сторін, в тому числі позивачем, шляхом вчинення свідомих дій та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні законні, та підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 1106-8872 від 30.10.2022 року, яка станом на 28 грудня 2023 року становить 31000 (тридцять одна тисяча) грн. 00 (нуль) коп., яка складається з наступного: 6200,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 24800,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

У справах про стягнення заборгованості за кредитним договором до предмета доказування включається наступна сукупність фактів: укладення кредитного договору, надання грошових коштів позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, повернення, часткове повернення чи не повернення кредитних коштів та сплата процентів, розмір заборгованості, що утворилась.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача за основним позовом слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 230, 509, 526, 549 611, 625, 629, 1049,1048, 1050,1054 ЦК України, ст. ст.4, 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, буд. 26, офіс 407, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, буд. 26, офіс 407, ) заборгованість за Кредитним договором № 1106-8872 від 31.10.2022 року, яка станом на 28 грудня 2023 року становить 31000 (тридцять одна тисяча ) грн. 00 (нуль) коп., яка складається з наступного: 6200,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 24800,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, буд. 26, офіс 407, ) про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, буд. 26, офіс 407, ) сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар