ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області, та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 дії державного виконавця Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області, та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнати неправомірним розрахунок заборгованості № 73170134 від 11.12.2024, який здійснено державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавцевою О.С.; зобов`язати державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавцеву О.С. або іншу уповноважену особу, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 73170134, здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.08.2018 до 31.08.2023 з урахуванням сплачених сум в цей період у розмірі 46368,89 гривень

Обґрунтовуючи заявлені вимоги скаржник зазначив, що Чугуївським міським судом Харківської області по справі № 636/774/17 від 07.04.2017 ухвалене рішення, яким суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2017 та до його повноліття.

14.09.2023 за заявою ОСОБА_2 Чугуївським міським суд Харківської області видано дублікат виконавчого листа по справі № 636/774/17.

30.10.2023 державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавцевою О.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 73170134.

12.11.2024 представником ОСОБА_4 була подана заява щодо долучення до матеріалів справи довідок з пенсійного фонду, виписок з банку про сплату аліментів, довідку про утримані аліменти з місця роботи тощо.

11.12.2024 державним виконавцем Гаркавцевою О.С. сформований розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню № 73170134.

Скаржник вважає, що такі дії державного виконавця є неправомірними, зважаючи на викладене нижче.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 11.12.2024 загальна сума, яка сплачена добровільно та стягнута виконавцем дорівнює 50 948,77 грн, однак державним виконавцем ОСОБА_5 не враховані грошові кошти, при переказі яких в призначенні не було зазначено «аліменти». Перекази здійснювалися як через термінал самообслуговування, так і через додаток Приват24, одержувач: ОСОБА_2 , зокрема перекази від: 02.08.2018 на суму 1005,00 гривень; 07.10.2019 на суму 2000,00 гривень; 20.09.2021 на суму 300,00 гривень;12.08.2022 на суму 1997,00 гривень; 22.02.2022 на суму 1200,00 гривень; 27.05.2023 на суму 1500,00 гривень; загальна сума грошових коштів складає 8002,00 гривень, що підтверджується випискою № LA79Q5NEHIM0A2MR з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.09.2023 та випискою № Q2PV6F6AEAFIELKS з АТ КБ «Приватбанк».

Добровільно, після досягнення сином 14 років, заявник переказував на особисту картку сина грошові кошти, у період з липня 2021 року до серпня 2023 року, що підтверджується випискою № НОМЕР_1 з АТ КБ «Приватбанк» від 13.09.2023, одержувач ОСОБА_3 у загальній сумі 19187,89 гривень.

У травні 2024 року з доходу (пенсії) ОСОБА_1 було утримано 1490,00 гривень, що підтверджується довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 06.11.2024, однак відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 11.12.2024, державним виконавцем Гаркавцевою О.С. у травні 2024 року було зараховано лише 1121,00 гривень, в той час, як утримано 1490,00 гривень.

Також заявник зазначає, що наявні грошові перекази, які здійснювались через термінали самообслуговування, відомості про які відсутні у виписках з банку, а саме:

-01.03.2018 на суму 1000,00 гривень;

-02.04.2018 на суму 1000,00 гривень;

-03.05.2018 на суму 1000,00 гривень;

-01.11.2018 на суму 1000,00 гривень;

-03.12.2018 на суму 1000,00 гривень;

-06.03.2019 на суму 1000,00 гривень;

-01.09.2019 на суму 1000,00 гривень;

-01.10.2019 на суму 1000,00 гривень;

-04.11.2019 на суму 1500,00 гривень;

-09.12.2019 на суму 1000,00 гривень;

-02.03.2020 на суму 2400,00 гривень;

-01.12.2020 на суму 2400,00 гривень;

-31.12.2020 на суму 1200,00 гривень;

-01.03.2021 на суму 2400,00 гривень.

Загальна сума грошових коштів, перерахованих на рахунок ОСОБА_2 складає 18900,00 гривень.

Ухвалою від 18.03.2025 року витребувано у АТ «Комерційний банк «ПриватБанк», : банківські виписки про рух грошових коштів за рахунком ІВАN НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.03.2018 до 31.05.2023; банківські виписки про рух грошових коштів за рахунком ІВАN НОМЕР_4 , відкритим на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01.07.2021 до 31.08.2023.

Державний виконавець Гарькавцева О.С. подала до суду заперечення на скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні вказаної скарги. Обґрунтовуючи заперечення зазначила, при поданні до відділу державної виконавчої служби стягувачем заяви про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 не було повідомлено про факти добровільної сплати аліментів на утримання дитини до відкриття виконавчого провадження. Також, не повідомлялося та не надавалося підтвердження ані боржником, ані стягувачем про відсутність між ними зобов`язальних правовідносин, окрім аліментних. При розрахунку заборгованості з аліментів в якості аліментних платежів грошових коштів, при переказі відсутнє позначення «аліменти». Підтвердженням салати аліментів на утримання дитини згідно рішення суду у добровільному порядку є вказівка на це в призначенні платежу, зокрема наявність слова «аліменти». Інші призначення платежу не дозволяють ідентифікувати грошові кошти, що сплачувались на рахунок стягувача, як аліментні платежі.

Представником стягувача до суду подані заперечення на скаргу на дії державного виконавця в якому просив відмовити у задоволенні вказаної скарги. Обґрунтовуючи тим, що сплата зазначених коштів в рахунок аліментів не підтверджено призначенням платежу та заперечується стягувачем.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Заворотній А.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, надав письмові заперечення проти скарги. Свої доводи мотивує тим, що сплата зазначених коштів в рахунок аліментів не підтверджено призначенням платежу та заперечується стягувачем.

Державний виконавець Гарькавцева О.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, надала письмові заперечення проти скарги. Свої доводи мотивує тим, що неврахування при розрахунку заборгованості з аліментів в якості аліментних платежів грошових коштів, при переказі відсутнє позначення «аліменти». Інші призначення платежу не дозволяють ідентифікувати грошові кошти, що сплачувалися на рахунок стягувача, як аліментні платежі.

Суд дослідив матеріали справи, і вважає, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно дост.1ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У частинах першій, третій та восьмій статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. . Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику уразі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи -підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Суд встановив, що Чугуївським міським судом Харківської області по справі № 636/774/17 від 07.04.2017 ухвалене рішення, на підставі якого вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2017 та до його повноліття.

На виконання вказаного рішення 02.10.2023 видано виконавчий лист № 636/774/17.

Постановою державного виконавця від 30.10.2023 відкрито виконавче провадження № 73170134 для примусового виконання вказаного виконавчого листа.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 11.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 по аліментам згідно виконавчого листа №636/774/17 від 03.10.2023 становить 44013,63 гривень.

Згідно наданих представником боржника копій квитанцій, ОСОБА_1 сплачував на рахунок ОСОБА_2 кошти згідно наступних квитанцій: 02.08.2018 на суму 1005,00 грн;07.10.2019 на суму 2000,00 грн; 20.09.2021 на суму 300,00 грн; 12.08.2022 на суму 1997,00 грн; 22.02.2022 на суму 1200,00 грн; 27.05.2023 на суму 1500,00 грн; Загальна сума грошових коштів складає 8002,00 грн, що підтверджується випискою № LA79Q5NEHIM0A2MR з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.09.2023 та випискою № Q2PV6F6AEAFIELKS з АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Після досягнення сином 14 років, заявник переказував на особисту картку сина ОСОБА_3 грошові кошти, у період з липня 2021 року до серпня 2023 року. Що підтверджується випискою № LA79Q5NEHIM0A2MR з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.09.2023, у загальній сумі 19187,89.

Також заявник зазначає, що наявні грошові перекази, які здійснювались через термінали самообслуговування, відомості про які відсутні у виписках з банку, а саме : - 01.03.2018 на суму 1000,00 грн; - 02.04.2018 на суму 1000,00 грн; - 03.05.2018 на суму 1000,00 грн; - 01.11.2018 на суму 1000,00 грн; - 03.12.2018 на суму 1000,00 грн; - 06.03.2019 на суму 1000,00 грн; - 01.09.2019 на суму 1000,00 грн; - 01.10.2019 на суму 1000,00 грн; - 04.11.2019 на суму 1500,00 грн; - 09.12.2019 на суму 1000,00 грн; - 02.03.2020 на суму 2400,00 грн; - 01.12.2020 на суму 2400,00 грн; - 31.12.2020 на суму 1200,00 грн; - 01.03.2021 на суму 2400,00 грн.

Загальна сума грошових коштів, перерахованих на рахунок ОСОБА_2 складає 18900 грн.

Відповідно до п. 3,4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012,У разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії)про перерахування аліментів надаються виконавцю непізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71Закону,повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій(або їх копій)про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або)розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 642/6906/16-ц викладений правовий висновок, що відсутність інших грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість зазначення призначення платежу "добровільна сплата аліментів" у таких грошових переказах в сукупності можуть свідчити про добровільне виконання боржником своїх обов`язків.

У постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21) Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

Згідно АСВП та ЄДРСР інші боргові зобов`язання окрім аліментних у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 відсутні.

У свої скарзі ОСОБА_1 зазначає, що грошові перекази на утримання сина, які до досягнення 14-ти річчя були перераховані ОСОБА_2 та після досягнення 14-ти річчя ОСОБА_3 , на його особисту банківську карту не враховані державним виконавцем у сумі 8002,00 грн та 19187,89 грн є неправомірним.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізовуючи стандарт переважаючої переконливості в оцінці обставин цієї справи, суд вважає, що описані вище перекази коштів на рахунок стягувача на підтвердження сплати боржником на користь стягувача аліментів вірно враховані державним виконавцем при визначенні розміру заборгованості боржника за аліментами, оскільки доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем матеріали справи не містять, як і відсутні докази відмови стягувача від отримання грошових переказів від боржника.

Суд приймає до уваги судову практику, викладену у постанові ВС від 05 серпня 2025 року у справі № 390/2379/24 про те, що при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виконавець має враховувати лише ті платежі, призначення яких дає змогу ідентифікувати грошові кошти як аліменти.

Суд оцінив подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи покладений на сторони обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються, зважаючи на відсутність переконливих доказів, що ОСОБА_1 перераховував кошти згідно зазначених вище квитанцій в рахунок аліментів на особисті карткові рахунки, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258-261, 447-452 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області, та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бунін Є.О.