Справа № 350/189/25
Провадження № 22-ц/4808/1369/25
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представників особи, яка подала апеляційну скаргу, Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області Джоголи Т.В., Варварука Ю.І., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Родікова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності, за апеляційною скаргою Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Бейком А.М. 07 липня 2025 року в селищі Рожнятів Івано-Франківської області, повний текст якого складено 17 липня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на частину приміщення адміністративного будинку площею 308,8 кв.м., що становить 70,9 % від загальної площі приміщення, вартістю 191 272 грн., яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що тривалий час працював головою селянської спілки «Колос», у с. Вербівка, яка реформувалась у ПОАФ «Колос».

Питання реформування агропромислового комплексу і вжиття невідкладних заходів щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки, згідно Указу Президента України від 03 грудня 1999 р., питання про затвердження актів на передачу основних та оборотних засобів із спілки в агрофірму, та інші, були предметом розгляду зборів уповноважених селянської спілки «Колос», на засіданні 16 березня 2000 року.

Відповідно до п. 31 Протоколу №2 загальних зборів уповноважених селянської спілки «Колос» від 16 березня 2000 року, вирішено враховуючи прохання виконкому сільської ради та громади с. Вербівка, передати безкоштовно частину приміщення контори (адмінбудинку), нижній поверх площею 94,76 кв.м. на баланс Вербівської сільської ради, оскільки з часу введення в експлуатацію приміщення контори на нижньому поверсі були розміщені кабінети Вербівської сільської ради. П. 32 цього Протоколу, вирішено видати приміщення контори (адмінбудинку) оціночною вартістю 15000 грн., площею 305 кв.м.; пилораму оціночною вартістю 12000 грн. йому ОСОБА_1 за рахунок придбаних ним паїв у членів спілки.

Згідно договорів купівлі-продажу паю селянської спілки «Колос» від 15 березня 2000 рок у та 16 березня 2000 року, він придбав майновий пай СС «Колос» на загальну суму 15000 грн., про що з власниками майнових паїв, зокрема з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклав відповідні договори купівлі-продажу.

ОСОБА_1 за власний рахунок виготовив технічний паспорт на придбану частину адміністративного будинку, проте через зміни в законодавстві щодо декларування готовності зазначеного об`єкту до експлуатації, не зміг отримати документ на право власності. За таких обставин, він не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю у зв`язку із чим змушений у судовому порядку просити визнання за ним права власності на частину приміщення адміністративного будинку.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності задоволено. Визнано за ним право власності на частину приміщення адміністративного будинку площею 308,8 кв.м, що становить 70.9% від загальної площі приміщення, вартістю 191 272 гривні та знаходиться у АДРЕСА_1 .

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, Рожнятівська селищна рада Івано-Франківської області подала апеляційну скаргу у якій зазначила, що суд допустив порушення норм процесуального права ухвалюючи рішення та неправильно застосував до відносин, що виникли у даній справі норми матеріального права.

Так, позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви долучено не засвідчені, як того вимагає чинне законодавство, копії шести договорів купівлі-продажу майнових паїв від 15 березня 2000 року та від 16 березня 2000 року, акту приймання-передачі від 25 серпня 2003 року, накладної від 21 серпня 2003 року №114, а також протоколу зборів уповноважених селянської спілки «Колос» №2 від 16 березня 2000 року.

Вважає, що достовірність копії вищезазначеного протоколу є сумнівною, радою направлявся запит до архівної установи для перевірки автентичності цього документу. Листом від 19 лютого 2025 року архівною установою повідомлено раду про відсутність оригіналу зазначеного протоколу. Крім того, у протоколі наявні внутрішні протиріччя, зокрема у п. 31 йдеться про передачу на баланс Вербівської сільської ради частини контори площею 94,76 кв.м. з оціночною вартістю 15000 грн., тоді як у п. 32 ОСОБА_1 передається частина тієї ж будівлі, але зі значно більшою площею 305 кв.м. такої ж вартості 15000 грн. Така розбіжність, на переконання апелянта, є необґрунтованою та ставить під сумнів достовірність наведених у протоколі даних.

ОСОБА_1 надав суду першої інстанції акт передачі товарно-матеріальних цінностей, відповідно до якого комісія у складі голови ПОАФ «Колос» Дмитришака С.М., сільського голови с. Вербівка ОСОБА_8 , арбітражного керуючого Городчука Ю.Д. керуючись постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2007 року провела передачу ОСОБА_9 товарно-матеріальних цінностей: печатку, штамп та бухгалтерські документи. Однак, протокол зборів уповноважених СС «Колос» від 2000 року не містить ознак бухгалтерського документу, тому й немає підстав вважати, що він міг бути переданий арбітражному керуючому у справі про банкрутство ПОАФ «Колос» у 2007 році.

Крім того долучені до матеріалів справи копії договорів купівлі-продажу майнового паю від 15 березня 2000 року та від 16 березня 2000 року, на переконання апелянта, містять ознаки фальсифікації. Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що продала свій пай ОСОБА_1 та їй відомо, що він купував паї у інших членів селянської спілки, проте у кого саме їй невідомо, також вона не змогла ідентифікувати наданий суду договір: у суді з ним не ознайомлювалася, не підтвердила наявності підпису у договорі, дати укладення договору та його ціни. До того ж свідок не зазначила, яке саме майно мав намір отримати позивач за рахунок придбаного у неї паю.

Викликають сумнів у апелянта і подані суду першої інстанції на підтвердження права власності інші документи, такі як - накладна, видана ПОАФ «Колос» 21 серпня 2003 року №114, акт приймання-передачі частини приміщення контори від 25 серпня 2003 року. Вважає, що ці документи є похідними від недостовірних договорів купівлі-продажу та протоколу зборів уповноважених, і не можуть підтверджувати виникнення права власності у ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 одночасно виступав як покупець і як представник продавця у даних правовідносинах, оскільки у 2000-2003 роках був головою СС «Колос» та ПОАФ «Колос», підписував усі документи з обидвох сторін, що ставить під сумнів об`єктивність виділення йому майна. Проте, суд першої інстанції не досліджував ні членство продавців майнового паю у СС «Колос», ні розмір цього паю.

Крім того, вважає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення керувався законодавчими нормами, що набули чинності уже після виникнення правовідносин між покупцем та продавцями майнових паїв.

Суд першої інстанції, посилаючись на необхідність захисту майнових прав власників паїв, не врахував й те, що згідно з поданими позивачем ОСОБА_1 договорами купівлі-продажу, ціна продажу паїв є щонайменше у п`ять разів меншою від розміру паїв, зазначених у тих самих договорах.

Згідно з висновками суду першої інстанції позивач не може зареєструвати своє право власності через зміни у законодавстві щодо декларування готовності зазначеного об`єкта до експлуатації. На переконання апелянта, таке твердження не підтверджується відмовою державного реєстратора чи будь-яким іншим документом, а оформлене право власності за ВАТ «Укртелеком» на частину будівлі свідчить, що твердження позивача та суду першої інстанції про неможливість реєстрації за відсутності документа щодо декларування готовності цього об`єкта до експлуатації є безпідставними.

Щодо співвідношення позиції у справі про визнання майна безхазяйним та у даній справі на яку послався у рішенні суд, апелянт Рожнятівська селищна рада зазначила, що ініціювання нею процедури визнання майна безхазяйним зумовлено лише необхідністю забезпечення утримання та експлуатації адміністративного будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами загальною площею 435, 5 кв.м., та не свідчить про спробу ради позбавити позивача майнових прав. Встановлення факту наявності зареєстрованого власника частини цієї будівлі стало причиною відкликання нею позову у іншій справі та залишення його без розгляду судом.

З урахуванням наведеного, Рожнятівська селищна рада просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позиція інших учасників справи

ОСОБА_1 з доводами апеляційної скарги не погодився, через свого представника адвоката Родікова І.С., подав відзив на неї, у якому зазначив, що доводи апелянта не спростовують законності, обґрунтованості та справедливості судового рішення виходячи з наступного.

Вважає доводи апелянта щодо розбіжностей у п. 31 та 32 протоколу №2 загальних зборів уповноважених селянської спілки «Колос» у площі приміщення адмінбудинку такими, що не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу виходячи з того що представники Рожнятівської селищної ради у суді першої інстанції визнати факт володіння цим приміщенням саме СС «Колос» та те, що ним передано безкоштовну частину приміщення контори (адмінбудинку) на баланс Вербівської сілької ради. Вважає, що оскільки приміщення сільської ради, яке є частиною спірного адмінбудинку (контори) передане їй на безоплатній основі, грошова оцінка цього приміщення не має жодного значення.

Апелянт не заперечує та не спростовує того факту, що Вербівська сільська рада користується зазначеним приміщенням на підставі вищевказаного протоколу СС «Колос». Відтак, Рожнятівською селищною радою фактично визнано чинність протоколу №2 від 16 березня 2000 року, а тому не може заперечуватися його існування.

Вважає також хибним твердження апелянта про те, що належним доказом достовірності наданих суду першої інстанції копій документів, могли бути лише оригінали таких документів. Зазначив, що суд у відповідності до ч. 2 ст. 89 ЦПК України оцінив як належність, допустимість, достовірність кожного доказу у даній справі окремо, так і їх взаємний зв`язок у сукупності. До того ж акт прийому-передачі від 25 серпня 2003 року та накладна №114 від 21 серпня 2003 року подавались до суду саме в оригіналах, а судом взято до уваги показання свідка ОСОБА_2 про те, що працівники селянської спілки зараховувалися до складу пайовиків рішенням загальних зборів, розмір паю також визначався рішенням цих зборів та затверджувався кожному працівнику в залежності від стажу роботи та розміру заробітної плати. Тому вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Представники особи, яка подала апеляційну скаргу, Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області Джогола Т.В. і ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу, просили цю скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Родіков І.С. апеляційну скаргу не визнав, просив у її задоволенні відмовити з підстав, наведених у відзиві.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обгрунтованою, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Позивачем по справі подана копія протоколу №2 зборів уповноважених с/с "Колос" від 16 березня 2000 року (а.с.12-27) із якої слідує, що рішенням загальних зборів уповноважених селянської спілки "Колос" від 16 березня 2000 року ухвалено реформувати селянську спілку "Колос" шляхом передачі майнових паїв членам спілки і створити на їх основі та інших об`єктів господарювання приватно-орендну агрофірму "Колос". В п. 31 вказаного Протоколу вирішено враховуючи прохання виконкому сільської ради та громади с. Вербівка, передати безкоштовно частину приміщення контори (адмінбудинку), нижній поверх площею 94,76 кв.м. на баланс Вербівської сільської ради, оскільки з часу введення в експлуатацію приміщення контори на нижньому поверсі були розміщені кабінети Вербівської сільської ради. При розпаюванні майна спілки селян «Колос» оціночна вартість приміщень сільської ради становить 15000 гривень.

У пункті 32 вказаного Протоколу ухвалено: видати приміщення контори (адмінбудинку) оціночною вартістю 15000 грн., площею 305 кв.м.; пилораму оціночною вартістю 12000 грн. ОСОБА_1 за рахунок придбаних ним паїв у членів спілки.

Згідно акту прийому-передачі від 25.08.2003 року встановлено, що ПОАФ "Колос" зняла з балансу частину приміщення контори (адмінбудинку) площею 305 кв.м. згідно інвентаризаційної справи: перший поверх: №5/2,4 м.кв.; №6/10 м.кв.; №11/3 м.кв.; №12/11,5 м.кв.; №13/9,5 м.кв.; №14/5,8 м.кв.; №16/2,2 м.кв.; №17/3,8 м.кв.; №18/2,1 м.кв.; №19/23,5 м.кв.; №20/11,7 м.кв.; №21/4,4 м.кв.; другий поверх: №22/14,8м.кв.; №23/16,1м.кв.;№24/10,2м.кв.;№25/11,0м.кв.;№26/8,5м.кв.;№27/10,6м.кв.;№28/3,2м.кв.;№29/18,4м.кв.;№30/32,4м.кв.;№31/6,5м.кв.;№32/8,4м.кв.;33/28,3м.кв.;№3436/4.64м.кв.,№37/24,3м.кв.;№38/21,1м.кв. та передала ОСОБА_1 в рахунок придбаних майнових паїв згідно рішення протоколу зборів уповноважених від 16 березня 2000 року на підставі поданої заяви та накладної №114 від 21 серпня 2003 року (а.с. 10, 28).

За даними технічного паспорту, виготовленого 21 січня 2025 року ФОП ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_1 та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, загальна площа приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , становить 308,8 кв.м (а.с.8-9).

Інвентаризаційна вартість адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , становить 191272 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою № 3 виданої ФОП ОСОБА_11 21 січня 2025 року (а.с.11).

Відсоток частини власності адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , згідно акту передачі та прийому становить 71%, що підтверджується довідкою № 3 виданої ФОП ОСОБА_11 21 січня 2025 року (а.с.43).

Згідно відповіді №В-13/04-01 наданої Архівним відділом №1 сел. Рожнятів старості Вербівського старостинського округу Ю. Варваруку, про те, що надати копію протоколу зборів уповноважених спілки селян «Колос» за 2000 рік немає можливості, оскільки дані протоколи на збереження не надходили (а.с.51).

Згідно акту передачі товаро-матеріальних цінностей встановлено, що комісією в складі голови ПОАФ «Колос» Дмитришака С.М., сільського голови с. Вербівка Стовбана Д.М., арбітражного керуючого Городчука Ю.Д. проведена передача товаро-матеріальних цінностей ліквідатору Городчуку Ю.Д., який приймає на підставі постанови Господарського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2007 р. матеріальні цінності згідно акту інвентаризації, печатку і штамп, бухгалтерські документи (а.с.57).

Згідно Ухвали Господарського суду Івано-Франківської області у справі №Б-21/91 від 20 січня 2010 року, за заявою Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі про визнання Приватно-орендної агрофірми «Колос» банкрутом, затверджено звіт та ліквідаційний баланс ПОАФ «Колос». Ліквідовано юридичну особу Приватно-орендну агрофірму «Колос». Арбітражного керуючого Швець О.Я. зобов`язано передати бухгалтерську та фінансову документацію, в архівні установи смт. Рожнятів, докази чого подати до суду (а.с.64-65).

Згідно відповіді Господарського суду Івано-Франківської області №Б-21/91/8730/25 від 23 травня 2025 року наданої на запит представника позивача адвоката Родікова І.С. від 22 травня 2025 про ознайомлення з матеріалами справи Господарського суду Івано-Франківської області №Б-21/91 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі про визнання банкрутом Приватно-орендної агрофірми «Колос», зазначено, що у суду немає можливості ознайомлення з її матеріалами (окрім процесуальних документів), у зв`язку з закінченням строків зберігання справи Б-21/91, яка вилучена з архіву та знищена у відповідності до вимог Наказу Державної судової адміністрації України №168 від 15.12.2011 року (а.с.78).

Застосовані норми права й висновки апеляційного суду

Правовідносини у справі, що переглядається, врегульовано зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 (далі - Порядок), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253, та Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 (далі - Рекомендації).

Також необхідно зазначити, що Указом Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки», на який міститься посилання у протоколі № 2 зборів уповноважених селянської спілки «Колос» від 16 березня 2000 року, передбачалося реформування протягом грудня 1999 року - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності.

Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом пай є власністю члена підприємства (стаття 9 Закону).

У частині сьомій статті 31 вказаного Закону зазначено, що у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам.

Згідно Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, який затверджено наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2001 року за № 305/5496 (далі - Порядок), кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників (пункти 8, 9).

Пунктами 12, 13, 15, 16 Порядку передбачено, що питання про виділення конкретного майна в натурі окремим співвласникам (групам співвласників) вирішується виключно рішенням зборів співвласників.

Згідно пункту 15 Порядку у редакції наказу Міністерства аграрної політики № 275 від 29.07.2004, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2004 р. за № 1009/9608, при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Таким чином, документами, що підтверджують право приватної власності на майно реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства є: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, засвідчене підписом керівника та печаткою підприємства-правонаступника з відміткою про виділення майна в натурі; 2) акт приймання-передавання майна підприємством-правонаступником на підставі рішення загальних зборів співвласників.

Із копії протоколу № 2 зборів уповноважених представників від 16 березня 2000 року встановлено, що селянська спілка «Колос» була реорганізована у приватно-орендну фірму «Колос» (а.с.21-зворот). У матеріалах справи відсутні як статут селянської спілки «Колос», так і статут Приватно-орендної фірми «Колос», тобто нової юридичної особи після її реорганізації. Також відсутні відомості про склад учасників обох підприємств, зокрема на день відчуження майна, чи були учасниками селянської спілки «Колос» ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 (а.с.29-34), за рахунок майна яких позивач стверджує утворилося його майно після укладення договорів купівлі-продажу паїв, а також відсутнє підтвердження, що такі особи мали майнові паї і який їх розмір. Також немає відомостей (відповідних протоколів зборів учасників) чи передав позивач майнові паї, власником яких він був, новоствореній юридичній особі, а також про вибуття його із членів цієї юридичної особи.

Хоча і позивачем поданий акт приймання-передачі від 25 серпня 2003 року про зняття з балансу ПОАФ «Колос» частини приміщення контори (адмінбудинку) площею 305 кв.м. і передачу в рахунок придбаних паїв ОСОБА_1 згідно рішення зборів уповноважених від 16.03.2000р. на підставі поданої заяви та накладної № 114 від 21 серпня 2003 року, однак свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства з відміткою про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника підприємства та печаткою позивачем суду не представлено, тому слід дійти висновку про недоведеність у нього наявності речового права на таке майно.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Подані позивачем докази не підтверджують виникнення у ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно СС «Колос», яка згодом реформована у Приватно-орендну фірму «Колос`ТОВ.

Відповідно до пункту 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою, а також акт приймання-передачі нерухомого майна є підставами для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств.

Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20)).

У статті 328 цього Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивачем не подано безспірних доказів набуття права власності на нерухоме майно, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, не застосувавши у спорі норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню на підставі статті 376 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 липня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частину приміщення адміністративного будинку площею 308,8 кв.м..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 02 грудня 2025 р.