Єдиний унікальний номер 203/2716/25
Номер провадження2/205/5395/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мовчана Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі Позивач, ТОВ «Діджи фінанс») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.03.2021 року ОСОБА_1 (далі Відповідач) уклав Договір № 0 про надання споживчого кредиту з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») на виконання умов якого кредитором були перераховані позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Однак, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, за Договором № 0 про надання споживчого кредиту від 04.03.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 41 260 грн. 00 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 31 260 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Далі представник позивача зазначає, що згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступлено право вимоги за Договором № 0 про надання споживчого кредиту від 04.03.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи фінанс» набуто право вимоги до відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 0 від 04.03.2021 року у загальному розмірі 41 260 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» частково, стягнувши з нього, ОСОБА_1 , заборгованість за Договором № 0 від 04.03.2021 року тільки за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн. 00 коп., у задоволені нарахування заборгованості за відсотками у розмірі 31 260 грн. 00 коп. відмовити.

Також, просить суд зменшити суму стягнення на професійну правничу допомогу, визнавши заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу такими, що не відповідають критерію реальності та розумності, та такими, що не є співмірними, виходячи зі складності і категорії справи. Крім того, просить суд не стягувати з нього судовий збір на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», пояснивши тим, що він ОСОБА_1 : 1) є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою переселенця № 3401-; 2) має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 16.11.2018 року; 3) проходить військову службу з 30.01.2017 року і на момент укладання договору також проходив військову службу, що підтверджується його службовим списком; 4) ще до 24.02.2022 року брав безпосередньо участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійсненні у період з 13.05.2018 року по 10.08.2018 року, з 28.08.2018 року по 28.09.2018 року, з 14.10.2018 року по 29.01.2019 року, з 15.02.2019 року по 04.03.2019 року, з 30.03.2019 року по 22.04.2019 року, з 27.06.2019 року по 20.09.2019 року, з 05.10.2019 року по 20.02.2019 року, з 24.03.2020 року по 27.05.2020 року, з 05.09.2020 року по 21.02.2021 року, що підтверджується відповідною довідкою № 1251 від 22.03.2025 року; 5) кредитний договір було укладено менш ніж протягом двох тижнів з дня закінчення заходів, необхідних для стримування збройної агресії російської федерації, в яких майже безперервно брав участь протягом трьох років; 6) після 24.02.2022 року повернувся із-за кордону і 01.03.2022 року був мобілізований за призивом під час мобілізації, що підтверджується послужним списком; 7) після 24.02.2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується відповідною довідкою № 1250 від 22.03.2025 року.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у надісланому на адресу суду відзиві зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги в частині тіла кредиту у розмірі 10 000 грн. 00 коп., у задоволені нарахування заборгованості за відсотками у розмірі 31 260 грн. 00 коп. відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 04.03.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» із заявою для отримання послуг споживчого кредиту.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» запропонувало ОСОБА_1 укласти електронний договір (оферта).

Відповідач підписав Заяву про прийняття оферти (акцепт), якою погодився з істотними умовами правочину та в якій зазначив свої особисті дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника, номер паспорту, електронну пошту, домашню адресу.

Судом встановлено, що 04.03.2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» було укладено Договір № 0 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до договору про надання споживчого кредиту Товариство надає споживачу кредит у сумі 10 000 грн. 00 коп. на строк 30 днів зі сплатою 584 % річних, з поверненням за графіком платежів.

Відповідно до графіку платежів/розрахунків до договору, проценти за користування кредитом складають 48,0 % (у процентному вираженні) від суми кредиту або 4 800 грн. 00 коп. (у грошовому виражені), загальна вартість кредиту складає 14 800 грн. 00 коп., орієнтовна реальна процентна ставка 584 %.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту.

Судом встановлено, що 04.03.2021 року на банківську картку відповідача за № НОМЕР_2 ТОВ «Платежі Онлайн» перераховано кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 62/5316/125 від 14.12.2022 року.

Судовим розглядом також встановлено, що 05.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 556/ФК-22, за яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», у тому числі і до відповідача за Договором № 0 про надання споживчого кредиту від 04.03.2021 року, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру прав вимоги та витягом з додатком до договору факторингу.

Позивач наголошує на тому, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання про надання споживчого кредиту у зв`язку у нього утворилася станом на 05.09.2022 року заборгованість у загальному розмірі 41 260 грн. 00 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 31 260 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Оскільки сторона позивача наполягає на тому, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, кредитну заборгованість не погашає, то суд доходить висновку, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.626, ст. 628 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається відповідач не оспорює фактичні обставини справи, а саме те, що він отримав кредит у Товаристві з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Інвест фінанс» у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Вказана обставини відповідачем визнається та не оспорюється.

Матеріалами справи, зокрема таким письмовим доказом як довідка платіжної системи ТОВ «Платежі онлайн», що надає послуги з переказу грошових коштів в національній валюті без відкриття рахунків, також підтверджено факт отримання відповідачем коштів за наявними в матеріалах справи правочином шляхом їх переказу на платіжну картку позичальника. Така довідка містить дату, час, суму транзакції, номера карткового рахунку позичальника та номер транзакції, у зв`язку із чим визнається судом достатнім, належним та допустимим доказом виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором щодо переказу кредитних коштів на рахунок позичальника.

У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом.

Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладених договорів виникало зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитних договорах, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Також частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд вважає, що шляхом підписання вказаного кредитного договору відповідач, як споживач, був проінформований також про реальну процентну ставку, загальні витрати за кредитом, та інші важливі правові аспекти його надання, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Однак згідно положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до визначення, наданого у ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абз. 15 ст. 1).

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року і триває до тепер.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 з 30.01.2017 року і на момент укладання кредитного договору (04.03.2021 року) проходив військову службу, що підтверджується послужним списком.

Згідно Довідки № 1250 від 22.03.2025 року лейтенант ОСОБА_1 у період з 01.03.2022 року по 01.12.2022 року, та з 08.01.2023 року по 17.02.2023 року, та з 17.02.2023 року по 01.05.2023 року, та з 07.08.2023 року та з 09.08.2023 року по 14.10.2023 року, та з 27.10.2023 року по 15.04.2024 року, та з 27.04.2024 року по 15.10.2024 року та з 06.11.2024 року по 03.02.2025 року та з 20.02.2025 року по 16.03.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою російської федерації проти України.

Крім того, ОСОБА_1 з 29.10.2023 року проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України (строком на 5 років), що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу.

Також, відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_3 та довідками про безпосередню участь в антитерористичній операції.

Таким чином, на момент укладення кредитного договору (станом на 04.03.2021 року) відповідач вже був військовослужбовцем та проходив службу в умовах дії особливого періоду та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій області. Отже, на нього в повній мірі поширюються вказані гарантії.

Отже, нарахування позивачем процентів за користування кредитом розмірі 31 260 грн. 00 коп. суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції, що діяв на момент укладення спірного кредитного договору).

Суд проаналізувавши, встановлені фактичні обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10 000 грн. 00 коп., що становить тіло кредиту, оскільки, відповідач як військовослужбовець під час дії особливого періоду брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій області, а тому штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 000 грн. 00 коп. позивач надав суду: Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем, детальний опис робіт, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги на суму 9 000 грн. 00 коп. та додаткову угоду від 02.04.2025 року.

Проаналізувавши види фактично наданих адвокатом послуг з правничої допомоги, що зазначені у вказаному звіті про надання правової допомоги, суд доходить висновку, що обсяг розрахунку розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції, є завищеним.

Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною, оскільки її обсяг становить 8 (вісім) двосторонніх аркушів, а також містить прохальну частина позову та перелік додатків до позовної заяви, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. При цьому у самому тексті позову здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України.

У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, адже витрати часу на консультацію та написання позовної заяви у сумарній кількості 7 годин є завищеними, відтак, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги.

Таким чином, суд вимушений констатувати, що позивачем не обґрунтовано у повній мірі розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, суд вважає співмірним в даному випадку є стягнення на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт, а також обставини частково задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, суд не бере до уваги клопотання відповідача щодо звільнення його від сплати судового збору в користь позивача відповідно до п.13 ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір», так як норма п.13 ч.1 ст.5 Закону застосовується за умови поєднання суб`єктного та предметного критеріїв, оскільки учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України від сплати судового збору звільняються не у всіх справах, а лише у тих, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

Таким чином, зазначена правова норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст.12 цього Закону.

Стаття 22 вказаного Закону передбачає, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз п.13 ч.1ст.5 Закону «Про судовий збір» у сукупності зі ст.12 та ст. 22Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Таким чином, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду з цього питання.

Так, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2020 по справі № 9901/70/20 встановлено наступне: визначене п.13 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають статус учасника бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав; тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюється на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові Великої Палати від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730 цс19), згідно з яким: вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п.13 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує особі звільнення від сплати судового збору з усіх спорів.

Предмет позову у даній справі не пов`язаний з порушенням права відповідача щодо соціального захисту як учасника бойових дій в розумінні Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За викладеного, пільги щодо сплати судового збору, встановлені у п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на відповідача у даній справі не поширюються.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 587 грн. 11 коп. (10 000 грн. 00 коп. х 2 422 грн. 40 коп. : 41 260 грн. 00 коп. = 587 грн. 11 коп.).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ 42649746) за Договором № 0 про надання споживчого кредиту від 04.03.2021 року, станом на 05.09.2022 року, заборгованість у загальному розмірі 10 000 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

3. У задоволені позовних вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 31 260 грн. 00 коп. - відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ 42649746) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

5.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ 42649746) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 587 грн. 11 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.