Провадження № 2/734/1340/25 Справа № 734/4129/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 грудня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

при секретарі Ієвлевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Остерської квартирно-експлуатаційної частини (району) до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила прав користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням звернулася Остерська квартирно-експлуатаційна частина (району) до ОСОБА_1 , у якому просить визнати останню такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.10.2005 Остерська КЕЧ (району) видала ордер № 003282 ОСОБА_3 та членам його родини на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , його дружина - третя особа - ОСОБА_2 з Остерською квартирно-експлуатаційною частиною (району) уклала Договір найму житлового приміщення №55 від 09.07.2025р. відповідно до якого, Третя особа ОСОБА_2 є наймачем вказаної вище квартири, сплачує комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та прибудинкової території.

Проте, нещодавно виявилося, що у вказаній квартирі, згідно Довідки Деснянської селищної ради від 30.07.2025, зареєстровано місце проживання невідомої для наймача особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно даних картки реєстрації, Відповідач раніше була дійсно зареєстрована за вказаною адресою, але 01.10.2003 року вибула в Одеську область. Крім цього, було здійснено обстеження квартири та встановлено, що ОСОБА_1 з 2001 року у даній квартирі не проживає.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є фактично дійсним наймачем житлового приміщення, а Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не бере участі в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг, її особисті речі у квартирі відсутні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги повністю підтримує. На винесення заочного рішення згоден.

Третя особа, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася з невідомих причин; відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у її відсутність у відповідності до ст.211ЦПК України не надала.

За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої у його письмовій заяві, суд у відповідності до ст.280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному судовому розгляді.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Остерська квартирно-експлуатаційна частина (району) є державною установою, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організації Збройних Сил України, які дислокуються на території Чернігівського району Чернігівської області та входять до складу Деснянського гарнізону.

Одними із основних завдань Остерської КЕЧ (району) є: забезпечення військових частин квартирним майном; ведення обліку військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби в запас або відставку та членів їх сімей які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до Наказу МОУ №448 від 03.07.2013 п.2.4. квартирно-експлуатаційна частина здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності.

05.10.2005 Остерська КЕЧ (району) видала ордер № 003282 ОСОБА_3 та членам його родини на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , його дружина - третя особа - ОСОБА_2 з Остерською квартирно-експлуатаційною частиною (району) уклала Договір найму житлового приміщення №55 від 09.07.2025р. відповідно до якого, Третя особа ОСОБА_2 є наймачем вказаної вище квартири, сплачує комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та прибудинкової території.

Проте, нещодавно виявилося, що у вказаній квартирі, згідно Довідки Деснянської селищної ради від 30.07.2025, зареєстровано місце проживання невідомої для наймача особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно даних картки реєстрації, Відповідач раніше була дійсно зареєстрована за вказаною адресою, але 01.10.2003 року вибула в Одеську область. Крім цього, було здійснено обстеження квартири та встановлено, що ОСОБА_1 з 2001 року у даній квартирі не проживає.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є фактично дійсним наймачем житлового приміщення, а Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не бере участі в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг, її особисті речі у квартирі відсутні.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст.137ГК України право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році. (далі - ЖКУкраїни).

17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов`язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проводиться виключно в судовому порядку.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Оцінивши зібрані у справі докази і з`ясувавши обставини спору, суд вважає, що Відповідачка без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше шести місяців.

Поважних причин, передбачених ст.71ЖК України, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, судом не встановлено.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що згідно даних картки реєстрації, Відповідач раніше була дійсно зареєстрована за вказаною адресою, але 01.10.2003 року вибула в Одеську область. Також, було здійснено обстеження квартири та встановлено, що ОСОБА_1 з 2001 року у даній квартирі не проживає. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є фактично дійсним наймачем житлового приміщення, а Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не бере участі в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг, її особисті речі у квартирі відсутні. А тому, суд приходить до висновку про те, що відповідачка втратила право користування вказаним житловим приміщенням, з підстав, визначених ст.71ЖК України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов суд задовольняє у повному обсязі, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 2 422 гривні 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,4,280-289 ЦПК України, ст. ст.389,391 ЦК України,ст. 64, 65, 66, 71, 72 ЖК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні Остерської квартирно-експлуатаційної частини (району) до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила прав користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Остерської квартирно-експлуатаційної частини (району) (КОД ) сплачений судовий у сумі 2 420 гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Остерська квартирно-експлуатаційна частина (району) (вул. Ювілейна, 3, с-ще Десна, Чернігівський район, Чернігівська обл., 17024, ).

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя: