Справа № 159/4448/25
Провадження № 2/159/1546/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 18.08.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використання електронного підпису договір кредитної лінії №330553498, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 6300,00 грн, на зазначену у заявці банківську карту № НОМЕР_1 , строком на 5 років до 17.09.2029, зі сплатою процентів від 0,6% до 1,5% в день.

На підставі договору факторингу №МВ-ТП/9 від19.11.2024 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та «Таліон Плюс», право вимоги за кредитним договором №330553498 від 18.08.2024 перейшло до позивача.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути загальний розмір заборгованості в сумі 20321,52 грн, з яких: 6299,20 грн основна сума боргу, 14022,32 грн заборгованість за процентами, а також просив стягнути 2422,20 грн судового збору і 5000 грн витрат на правничу допомогу.

04.07.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Враховуючи згоду позивача та керуючись положеннями статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 04 грудня 2025 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

18.08.2024 відповідач ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи на вебсайті www.moneyveo.ua створив Особистий кабінет позичальника, подав заявку на отримання коштів в кредит, вказав свої персональні дані, номер банківської карти для перерахування коштів. Після чого у системі BankID Національного банку пройшов ідентифікацію, ознайомився із паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» і використовуючи персональний одноразовий ідентифікатор FGFS уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронний договір кредитної лінії №330553498.

За умовами договору:

- кредитодавець надає кредит в межах кредитного ліміту в розмірі 6300 грн (п.2.1 п.2.2);

- дисконтний період становить 30 днів (п.3.1) і може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Кількість продовження дисконтного періоду не обмежена (п.3.2). Для здійснення першої пролонгації позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за період 30 днів проценти у розмірі 1134,00 грн (п.3.3);

- позичальником використовується платіжна карта НОМЕР_1 (п.5.1);

- рекомендована дата дострокового повного повернення суми кредиту є дата закінчення дисконтного періоду кредитування, а саме 30 днів 17.09.2024 (п.7.1);

- в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору 5 років; дострокове припинення дії договору в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 (п.7.2);

- кінцева дата повернення кредиту 17.09.2029 (п.7.3);

- протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. Після закінчення дисконтного періоду проценти сплачуються щоденно (п.7.4.1, 7.4.2);

- процентна ставка за договором є фіксованою (п.8.2). За період від дати видачі кредиту до 17.09.2024 проценти нараховуються за ставкою 0,60 % в день (п.8.5.1). У разі якщо позичальник вчинить дії для пролонгації, то за період з наступного дня після 17.09.2024 проценти нараховуються за ставкою 1,5 % в день. Після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за процентною ставкою 1,5% в день (п.8.5.2);

- за порушення будь-якого з платежів передбачених цим договором на 14 і більше календарних днів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця екустойку у вигляді штрафу в розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання, але не більше половини суми кредиту, одержаної споживачем за цим договором (п.12.3);

- в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу (п.9.1.1.5);

- уразі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору (п.9.1.1.7).

У Паспорті споживчого кредитування продукту «СМАРТ» основні умови кредитування визначені наступним чином: кредитна лінія з лімітом 6300 грн, строк кредитування до 1826 днів, дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження.

Повідомленням ТзОВ «ПрофітГід» підтверджено перерахування 18.08.2024 на картку відповідача № НОМЕР_1 коштів в розмірі 6300 грн, номер транзакції 42396-35118-84674.

Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму кредиту 6300 грн упродовж обумовленого строку кредитування 30 днів (дисконтний період з 18.08.2024 по 17.09.2024) проценти нараховані за ставкою 0,60% в день (37,80 грн). 16.09.2024 відповідач здійснив проплату на суму 1097,00 грн (1096,20 грн віднесена кредитодавцем на погашення відсотків, 0,80 грн на повернення тіла кредиту).

Починаючи з 18.09.2024 до 19.11.2025 кредитодавець нарахував відсотки на тіло кредиту 6299,20 грн за ставкою 1,5 % в день (94,49 грн). Також в цей період (30.10.2024 і 06.11.2024) первісний кредитор нарахував неустойку в загальному розмірі 3149,60 грн.

Загальний розмір облікованої заборгованості перед первісним кредитором, з урахування здійсненої проплати (1097,00 грн 16.09.2024) склав 15439,47 грн, з яких 6299,20 грн тіло кредиту, 5990,67 грн проценти, 3149,60 грн неустойка.

19.11.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу № МВ-ТП/9.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 19.11.2024 до договору факторингу №МВ-ТП/9 від 19.11.2024 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15439,47 грн, (6299,20 грн тіло кредиту, 5990,67 грн проценти, 3149,60 грн неустойка).

ТОВ «Таліон Плюс» після придбання права вимоги в межах строку кредитування за період з 20.11.2024 до 12.02.2025 нарахувало відповідачу проценти за користування кредитом за ставкою 1,5% в день.

Згідно із розрахунком загальний розмір заборгованості становить 23471,12 грн, з яких 6299,20 грн тіло кредиту, 14022,32 грн проценти, 3149,60 грн неустойка. До стягнення заявлена лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6299,20 грн і за відсотками в розмірі 14022,32 грн.

Платежів на повернення фактору кредитної заборгованості відповідач не вносив.

ТОВ «Таліон Плюс» 13.02.2025 на адресу відповідача направив повідомлення про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 договір кредитної лінії №330553498 від 18.08.2024 за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором FGFS, який є аналогом власноручного підпису.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, умов пролонгації, порядку нарахування та сплати процентів.

Відповідач, підписавши цей договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на вказаний ним картковий рахунок, та здійснював платежі на його повернення.

Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за договорами кредитної лінії.

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

На підставі договору факторингу № МВ-ТП/9 від 19.11.2024, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»,позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №330553498 від 18.08.2024.

Суду наданий договір факторингу, витяг з реєстру боржників, платіжна інструкція, які належно засвідчені печатками та підписами сторін. Тому позивач підтвердив право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.

У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів (тіла кредиту) в розмірі 6299,20 гривень (6300,00 грн 0,80 грн проплата). Відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту не спростував.

Щодо нарахування відсотків.

Окрім тіла кредиту позивач просить стягнути з відповідача проценти в розмірі 14022,22 грн за користування кредитними коштами в межах строків кредитування, які нараховані таким чином:

- первісним кредитором з 18.08.2024 по 17.09.2024 (дисконтний період 30 днів) за процентною ставкою 0,6 % в день (на тіло кредиту 6300 грн);

- первісним кредитором з 18.09.2024 по 19.11.2024 за процентною ставкою 1,5% в день (на тіло кредиту 6299,20 грн);

- фактором з 20.11.2024 по 12.02.2025 за процентною ставкою 1,5% в день (на тіло кредиту 6299,20 грн). Договір факторингу не містить обмежень щодо нарахування фактором процентів в межах строку кредитування.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зазначені зміни введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набула чинності з 24.12.2023.

Передбачені п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» підвищені проценти в перехідний період протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % до кредитних договорів, укладених після 24.12.2023 не застосовується, оскільки частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (умови перехідного періоду) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір кредитної лінії №330553498 укладений 18.08.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином заявлену до стягнення заборгованість за відсотками необхідно перерахувати з урахуванням здійсненої відповідачем проплати.

Розмір процентів, які підлягають стягненню за кредитним договором становить 9360,62 гривень (1134+3968,50+5354,32-1096,20 сплачені відсотки), з яких:

- 1134 гривень (6300х0,6%х30) за період з 18.08.2024 по 17.09.2024;

- 3968,50 гривень (6299,20х1%х63) за період з 18.09.2024 по 19.11.2024;

- 5354,32 гривень (6299,20х1%х85) за період з 20.11.2024 по 12.02.2025.

В підсумку загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 15659,82 грн, з них: 6299,20 грн тіло кредиту, 9360,62 грн нараховані відсотки.

Позивачем вимоги в порядку статті 625 ЦК України не заявлялися.

Щодо судових витрат.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір за ставкою 0,8 в розмірі 2422,40 грн. Позов задоволений на 77,1% (15659,82х100/20321,52), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1867,67 грн судового збору (2422,40х77,1:100).

До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України), на відшкодування позивач заявив 5000 гривень

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024, додаткова угода №814 від 30.12.2024 до договору №5 від 02.12.2024 з адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», акт приймання-передачі наданих послуг з погодженим переліком послуг та їх вартості, платіжна інструкція про оплату послуг.

Відповідач, всупереч вимог ч.5 ст.137 ЦПК України, не скористався своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат.

Водночас суд вважає необхідним застосувати приписи частини другої статті 141 ЦПК України та стягнути з відповідача 3855,00 гривень витрат на правничу допомогу (5000х77,1:100), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, відповідає принципам розумності та справедливості.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 128, 137, 141, 247, 265, 268, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 6, 207, 263, 512-514, 530, 536, 626-628, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії №330553498 від 18.08.2024 в розмірі 15659 (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 82 копійки, з яких 6299,20 гривень - основного боргу, 9360,62 гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 1867 (одну тисячу вісімсот шістдесят сім) гривень 67 копійок сплаченого судового зборута 3855 (три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», , адреса: м.Чернігів, вул. Жабинського, будинок 13.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 04.12.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК