РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5004/25

провадження у справі №2-о/0285/186/25

24 листопада 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

при секретарі судового засідання Лук`янці Н.В.,

за участі: заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за заявою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті особи,

заінтересована особа - Звягельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області,

УСТАНОВИВ:

05.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його брата - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я.

Заявник зазначає, що 02 липня 2025 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складалось із 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником квартири, а саме 1/3 частки, був його рідний брат - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Мінусинськ Красноярського краю, Російської Федерації. Після його смерті відкрилась спадщина на його майно, зокрема 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем його майна є брат ОСОБА_1 .

На звернення до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Лавренюк Т.Г., заявник отримав письмові роз`яснення про необхідність звернутися до суду для встановлення факту смерті спадкодавця, оскільки внаслідок військової агресії РФ припинено дію міждержавних угод про порядок визнання офіційних документів.

Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити. Посилались на неможливість оформлення спадкових прав заявника без встановлення заявленого факту. Оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_3 знаходиться за місцем його проживання на території РФ, копія була передана засобами електронного зв`язку.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Обставини, на які посилається заявник, у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_5 .

Дослідивши подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Частиною 1, статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно з приписами ст. 17 зазначеного Закону, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 2 сг. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., укладеної між державами членами СНД, зокрема, Україною і РФ, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Дія вказаної Конвенції відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-IX від 01.12.2022 р., який набрав чинності 23.12.2023 р., була зупинена у відносинах з РФ та Республікою Білорусь, також Україна згідно з положеннями зазначеного Закону вийшла з цієї конвенції.

Однак, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав»було установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостилю тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Тобто і на даний час свідоцтво про смерть ОСОБА_3 повинно прийматись на території України без спеціального посвідчення.

Суду надано фотокопію та нотаріально посвідчений переклад свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , яке видано 05.07.2024 Мінусинським територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану Красноярського краю Російської федерації (а.с. 24-26).

Згідно зазначеного свідоцтва, громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Мінусинськ, Красноярського краю, Російської Федерації.

За відсутності оригіналу зазначеного свідоцтва заявник позбавлений можливості реалізувати право на спадкування.

Крім того, існує розбіжність інформації про громадянство померлої особи. Згідно копії паспарту та інформації Державної міграційної служби України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав громадянство України, що суперечить змісту свідоцтва про смерть.

За таких обставин, існує необхідність встановлення судом факту смерті особи.

З пояснень заявника та свідка встановлено, що ОСОБА_3 у 1990-ті роки виїхав на постійне місце проживання до РФ. Проживав там разом із жінкою на ім`я ОСОБА_6 , яка повідомила про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_5 та надіслала фотокопію вищезазначеного свідоцтва.

Анкетні дані померлої особи та громадянина України ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новограді-Волинському Житомирської області, - повністю співпадають.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Мінусинськ, Красноярського краю, Російської Федерації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.11.2025

Суддя А.В. Помогаєв