Справа №470/787/25
Провадження № 22-ц/812/2064/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

на заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Лустою С.А., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 19 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали кредитний договір № 687114722 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, за умовами якого позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю ідентифікатору.

Сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, у тому числі щодо розміру кредиту, строку, сплати відсотків за користування коштами, розмір та тип процентної ставки.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови договору виконало, перерахувавши 19 грудня 2021 року ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 22000 грн. на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 хх хххх 0003.

28 листопада 2018 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (дія якого згідно додаткових угод подовжено до 31 грудня 2022 року), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №687114722 від 19 грудня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №174 від 22 лютого 2022 року.

23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №687114722 від 19 грудня 2021року.

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №687114722 від 19 грудня 2021 року.

Відповідно до реєстру боржників від 04 червня 2025 року до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №687114722 від 19 грудня 2021року в сумі 32 399,60 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а саме 32 399,60 грн, а також судові витрати: 2422 грн 40 коп. судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №687114722 від 19 грудня 2021 року в розмірі 1318,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 98,54 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 122,03 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилаася на те, що відповідачем порушено умови кредитного договору, оскільки протягом 30 днів не оплатила з дня укладення договору всіх фактично нарахованих відсотків, не у повному обсязі розрахувалася з кредитором, між тим дійшов висновку про недоведеність позивачем суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 399 грн.60 коп., яка підлягає до стягнення з відповідача, з огляду на те, що до сплати відповідачем за умовами договору підлягало 28534 грн, а нею сплачено 27216 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юніт Капітал», посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що нарахування процентів здійснюється на підставі положень договору, відповідач до укладення вищезазначеного договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами відповідач підтвердив шляхом підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до Кредитного договору № 687114722 від 19 грудня 2021 року сторони погодили наступні умови:

Згідно з п. 1.7. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 18 січня 2022 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 361,35 процентів річних, що становить 0,99 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;. (відповідно до п. 1.9.1.)

Оскільки умови п.1.8 та 1.9.2 не були виконані, нарахування за кредитним договором продовжено відповідно до п.1.12.2.

Це свідчить про те, що ОСОБА_1 усвідомлювала існування даного договору та визнавала свої зобов`язання за ним.

Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором.

Вказують, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування відсотків з урахуванням часткових сплат відповідача та відповідно до п. 1.7, п. 1.12.1., п.4.3. кредитного договору, а саме 120 днів.

Оскільки відповідачка лише частково погашала заборгованість та не повернула кредитні кошти у повному розмірі, було продовжено нарахування відсотків, у зв`язку з чим скаржник звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Таким чином, алгоритм нарахування заборгованості узгоджений Кредитним договором.

Підписання договору відповідачкою підтверджує згоду на умови, зокрема на автопролонгацію строку кредитування на 90 днів, що, з урахуванням принципу свободи договору, визначеного статтями 6 та 627 ЦК України, підтверджує можливість застосування автопролонгації договору.

Звертають увагу суду, що в розрахунках заборгованості наданих попередніми кредиторами наявне балансове списання, що жодним чином не пов`язане з поверненням боржницею коштів.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 19 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 в електронній формі, згідно Закону України «Про електронну комерцію», було укладено договір кредитної лінії №687114722, за яким первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в розмірі 22000,00 грн. строком на 30 днів до 18 січня 2022 року, зі сплатою 0,99% від суми кредиту за кожен день користування коштами.

Вказаний договір підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, орієнтована загальна вартість кредиту відповідно до 1.14.1 кредитного договору за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою 28534 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентної ставки за користування кредитом 6534 та суму кредиту у розмірі 22000 грн ( т.1 а.с.154-160).

Також відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт», де сторонами визначено умови кредитування, що зазначені в договорі (т.1 а.с.151-153).

Відповідно до платіжного доручення від 19 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 22000 грн згідно договору №687114722 від 19 грудня 2021 року на платіжну картку № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 108).

Відповідно до довідки АТ «Приватбанк» від 29 вересня 2025 року відповідачеві в банку емітовано карту НОМЕР_3 .

У виписці за договром б/н, наданій банком, у період з 19 по 24 грудня 2021 року відповідач 19 грудня 2021 року отримала переказ у розмірі 22000 грн. У розділі «Деталі платежу» цієї виписки зазначено « Виплата займа Манівео» ( т.1 а.с. 193-194).

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого неодноразово продовжувалася додатковими угодами (т.1 а.с. 47-71).

Відповідно до п. 1.3. договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього договору.

Поза межами дисконтного періоду з 21 січня по 16 лютого 2022 року відповідачем на погашення заборгованості за кредитним договором первісному кредитору було сплачено 14110 грн., які відповідно до наданого розрунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ( т.1 а.с.173-174) були зараховані на погашення заборгованості по відсоткам.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 174 від 22 лютого 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 44696 грн. з яких заборгованість по основному боргу 22000 грн., заборгованість по відсоткам 22696 грн ( т. 1 а.с. 44-46).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», 23 лютого 2022 року відповідачем на погашення заборгованості сплачено 13106 грн, які були зараховані на погашення відсотків. Загальна сума заборгованості станом на 17 квітня 2022 року склала 32399 грн.60 коп., з яких: заборгованість за тілом - 22000 грн., заборгованість по відсоткам -10399 грн.60 коп. ( т.1 а.с.171-172).

23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01 ( т. 1 а.с. 33-39).

Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (пункт 4.1).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23 лютого 2024 року до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 32399 грн.60 коп. (т.1 а.с. 30-32).

04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 04/06/25 ( т.1 а.с. 19 -29).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25 від 04 червня 2025 року від ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло вимоги заборгованості до відповідача на загальну суму 32399 грн. 60 коп (т. 1 а.с. 16-18).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилаася на те, що відповідачем порушено умови кредитного договору, оскільки протягом 30 днів не оплатила з дня укладення договору всіх фактично нарахованих відсотків, не у повному обсязі розрахувалася з кредитором, між тим дійшов висновку про недоведеність позивачем суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 399 грн.60 коп., яка підлягає до стягнення з відповідача, з огляду на те, що до сплати відповідачем за умовами договору підлягало 28534 грн, а нею сплачено 27216 грн.

Колегія суддів не може погодитися з усіма висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції визначені частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї ст. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 19 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 в електронній формі, згідно Закону України «Про електронну комерцію», було укладено договір кредитної лінії №687114722, за яким первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в розмірі 22000,00 грн. строком на 30 днів до 18 січня 2022 року, зі сплатою 0,99% від суми кредиту за кожен день користування коштами.

Вказаний договір підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, орієнтована загальна вартість кредиту відповідно до 1.14.1 кредитного договору за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою 28534 грн, та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентної ставки за користування кредитом 6534 та суму кредиту у розмірі 22000 грн.

Згідно договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідачем проставлено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором MNV74X6F.

Виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується платіжним дорученням від 19 грудня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 22000 грн. на картку одержувача № 5168-74ХХ-ХХХХ-0003 та довідкою АТ «Приватбанк».

Надаючи правову оцінку викладеному, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про доведеність факту укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів; порушення нею умов договору щодо повернення кредитних строків, так як відповідачка протягом 30 днів з дня укладення договору, тобто до 18 січня 2022 року не оплатила всіх фактично нарахованих відсотків так і основний борг за кредитним договором.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості станом на 29 липня 2024 року, суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача лише 1318 грн.

Так, відповідно до п.1.1 договору, укладеного між сторонами, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн.00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Згідно з п.1.7. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 18 січня 2022 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.;

За умовами п.1.8. кредитного договору сторони погодили, що встановлений у п.1.7 Договорору строк дисконтного періоду, та відповідно строк надання кредитної лінії, може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування параметрів продовження строку дисконтного періоду.

За приписами п.1.9.1. кредитного договору виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 364.35 процентів річних, що становить 0.99 процентів від суми кредиту за кожний день користування ни.

Згідно до п.1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383.25 % річних, що становить 1,05 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

Відповідно до п.1.9.3, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду, є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.

Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 2,10 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору

Відповідно до п.1.12 сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:

-зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п. 1.12.1.);

-з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.12.2).

Пунктом 1.13 проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми Кредиту Позичальником.

Із пункту 1.14.1 Кредитного договору вбачається, що орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана у п.1.3 договору, за умови застосування до відносин між сторонми правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою складає 28534 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 6534 грн.00 коп. та суму кредиту у розмірі 22000 грн ( т.1 а.с.154-160).

Так, згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у період з 19 грудня 2021 року по 18 січня 2022 року, який є дисконтним, відсотки нараховувались за ставкою 0.99% за кожен день користування від суми кредиту (п.1.4.1.) - 217 грн.80 коп. Відповідачем у цей період не було сплачено коштів на погашення відсотків взагалі. По закінченню цього періоду основний борг не повернуто, відсотки не сплачено.

Отже, оскільки відповідачем умови п.1.8 та 1.9.2 не були виконані, заборгованість у повному обсязів не погашена, то дія договору автоматично продовжено на підставі п. 1.12.1, нарахування за кредитним договором відсотків відповідно до п.1.12.2 Договору.

А тому у період з 19 січня 2022 року по 22 лютого 2022 року первісним кредитором відсотки нараховувались за ставкою 2,98 % за кожен день користування від суми кредиту (п.1.12.2).

На погашення заборгованості після закінчення дисконтного періоду відповідачем було сплачено: 21 січня 2022 року - 35 грн., 28 січня 2022 року - 14000 грн, 16 лютого 2022 року - 75.00 грн, всього 14110 грн.Ці кошти були враховано первісним кредитором.

За такого на дату відступлення права вимоги 22 лютого 2022 року сума заборгованості за кредитним договором №687114722 за період з 19 грудня 2021 року по 22 лютого 2022 року становить 44 695 грн.: з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 22000 грн, прострочена заборгованість за процентами - 22696 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №174 від 22 лютого 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 44 696,00 грн.

У період з 22 лютого по 03 березня 2022 року відсотки фактично нараховувались за ставкою 2.98 % за кожен день користування від суми кредиту (п.1.12.2) у сумі 655 грн.60 коп, з 04 берерзня по 08 квітня 2022 року здійснювалося коригування заборгованості, а з 11 по 17 квітня 2022 року нараховувалися відсотки у розмірі 10% або 22 грн. При цьому, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості 23 лютого 2022 року - 13106 грн (т.1 а.с.141-142).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон плюс » сума заборгованості за кредитним договором №687114722 за період з 22 лютого 2022 року по 17 квітня 2022 року становить 32399 грн.60 коп.

Колегія суддів погоджується із вказаними розрахунками, оскільки нарахування ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» відсотків здійснено у відповідності до пунктів 1.9.1,.1.12.2 кредитного договору та в межах строків, визначених умовами кредитного договору 120 днів (30+90) ( п.1.7 та 1.12.1).

Жодних контррозрахунків стороною відповідача в суді апеляційної інстанції не надавались.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем суми заборгованості за кредитни договором у розмірі 32399 грн.60 коп., а відтак доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником якого є позивач ТОВ "Юніт Капітал", належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі, тоді як відповідач неналежно виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у сумі 32399 грн.60 коп., що підтверджується належними та допустимими доказами, вважає обґрунтованими вимоги позивача та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши резолютивну частину у новій редакції, задовольнивши позовні вимоги позивача та стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №687114722 від 19 грудня 2021 року у розмірі 32399 грн. 60 коп., з яких: 22 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 10399 грн.60 коп. заборгованість за відсотками.

Щодо судових витрат.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

В апеляційній скарзі представник позивача просив стягнути із відповідача на їх користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. витрати на професійну допомогу, пов`язані з розглядом в суді першої інстанції.

Доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, представником позивача не надано, вимог у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України не заявлено.

Разом з тим, на підтвердження понесених витрат на професійну правничої допомоги у суді першої інстанції було надано: копію договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, укладеного з адвокатським бюро "Тараненко та партнери" з протоколом погодження вартості послуг, додаткову угоду до вказаного договору від 05 червня 2025 року та акт приймання-передачі послуг від 25 червня 2025 року, в якому зазначено про надані послуги позивачу за позовом до ОСОБА_1 : за вивчення матеріалів справи - 1000,00 грн., складання позовної заяви 5000,00 грн., підготовка адвокатського запиту - 500,00 грн. та підготовка і подача клопотання 500,00 грн. (а.с.163-169).

З урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому колегія суддів, дійшла висновку про необхідність стягнення таких витрат.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду змінено, наявні підстави для відповідної зміни розподілу судових витрат, який зробив суд першої інстанції, і які в цій справі покладаються на відповідача, а також, відповідно необхідно розподілити судові витрати, понесені сторонами в апеляційній інстанції.

Так, при зверненні до суду з позовною заявою та апеляційної скаргою позивач сплатив, відповідно 2422 грн. 40 коп. за подання позовної заяви (т.1 а.с. 1) та 3633 грн. 60 коп. - за подання апеляційної скарги (т.2 а.с. 109 зв.), а всього - 6056 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2025 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в рахунок заборгованості за кредитним договором №687114722 від 19 грудня 2021 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , заборгованість 32399 (тридцять дві тисячі триста дев`яносто дев`ять) грн 60 коп., з яких: 22 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 10399 грн 60 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, 7000(сім тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 28 листопада 2025 року.