справа 278/4083/25
У Х В А Л А

01 грудня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Житомиробленерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання укладеної додаткової угоди,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла зазначена заява розгляд якої, вважаю, не може бути здійснений Житомирським районним судом Житомирської області та з огляду на це справа має бути передана компетентному суду виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи в призмі вирішуваного питання.

Так, у прохальній частині позову Акціонерне товариство «ЖИТОМИРОБЛЕНЕРГО» просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 01-053-0449 від 22 листопада 2019 року. Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що зазначеним документом врегульовується питання стосовно розподілу (передачі) електроенергії до домоволодіння, яке розташоване в с. Іванків нині Житомирського (колишнього Андрушівського) району Житомирської області.

Разом із тим, 19 листопада 2025 року до суду від представника позивача адвоката Приведьона В.М. надійшло клопотання про передачу матеріалів цієї цивільної справи за виключною підсудністю до Андрушівського районного суду Житомирської області оскільки спір в цій справі, фактично, існує з приводу надання житлово-комунальних послуг у будинку, який розташований в межах виключної юрисдикції вказаного суду.

Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 сформував правовий висновок про те, що послуги з утримання майна надаються за місцем знаходження нерухомого майна. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності".

Окрім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 зазначено: «виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 сформулювала правовий висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, серед іншого, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми процесуального законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника позивача адвоката Приведьона В.М. з огляду на таке.

Суд погоджується із доводами сторони позивача, що справа має виключну підсудність Андрушівського районного суду Житомирської області, оскільки предметом розгляду даної справи є визнання укладеною додаткової угоди стосовно розподілу (передачі) електроенергії до домоволодіння, яке розташоване межах виключної підсудності вказаного суду.

Ліквідація Андрушівського району Житомирської області без відповідних змін судоустрою у даному регіоні не може бути підставою для розгляду вказаної справи Житомирським районним судом Житомирської області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 32 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката Приведьона Віталія Миколайовича задовольнити.

Цивільну справу передати на розгляд за виключною підсудністю до Андрушівського районного суду Житомирської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 01 грудня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький