УХВАЛА

18 листопада 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І. П., за участі секретаря судового засідання Сідніхіна В. С., представника заявника Ніколенка М. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Смаілової Діани Романівни,
Згідно відомостей, розміщених в автоматизованій системі виконавчих проваджень, починаючи з 15.05.2025 дати відкриття виконавчого провадження, в рамках ВП № 78069658 старшим державним виконавцем Смаіловою Д.Р. не винесено жодної постанови, а починаючи з 22.06.2025 по теперішній час не вчинено жодних виконавчо-процесуальних дій по виконанню судового рішення.
20.06.2025 на адресу виконавчої служби стягувчаем було направлено клопотання про вчинення виконавчих дій по ВП № 78069658, яке станом на подання даної скарги залишено державним виконавцем без реагування.
Заявник вважає, що у виконавчому провадженні ВП № 780696587 державним виконавцем не вживаються заходи примусового виконання рішень передбачувані Законом України «Про виконавче провадження», а відтак не забезпечується належне виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси товариства, як стягувача.
В порушені вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не проведені дії щодо виклику боржника з приводу виконавчого документа, а у разі його неявки на виклики вжиття заходів щодо застосування до боржника приводу; звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду; звернення з поданням до правоохоронних органів з приводу притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України; встановлення місця перебування та розшуку боржника; виявлення нерухомого майна боржника (в т.ч. земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013 р.); виявлення рухомого майна боржника, зокрема, сільськогосподарської техніки та ін.; виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності боржника; виявлення рахунків, електронних гаманців боржника; накладання арешту на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах на рахунках у банках, інших фінансових установах, та ін.
Крім цього, з матеріалів виконавчого провадження не вбачаються відомості щодо вчинення інших дій, передбачених Законом, зокрема, звернення державного виконавця до: Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо запиту інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; Державного підприємства «Держреєстри України» щодо запиту інформації про зберігання зерна на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів зерна, прийнятого на зберігання; Державної авіаційної служби України щодо запиту інформації про зареєстроване за боржником цивільні повітряні судна; Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо запиту інформації про зареєстровану сільськогосподарську дорожньо-будівельну техніку; Держпраці України щодо запиту інформації про зареєстровані за боржником великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та ін.
Невжиття державним виконавцем вказаних заходів свідчить про його бездіяльність, оскільки до теперішнього часу виконавчий документ (рішення суду) не виконано.
- по перевірці майнового стану боржника;
- по виклику боржника з приводу виконавчого документа, а у разі його неявки вжиття заходів щодо застосування до нього приводу та встановлення місцезнаходження боржника (перевірку перетину боржником державного кордону України;
- по отриманню інформації щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника;
- по накладенню арешту на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах;
- по отриманню інформації щодо виявлення нерухомого майна боржника (в т.ч. земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалось до 2013 р.);
- по отриманню інформації щодо виявлення усіх видів рухомого майна боржника;
- по отриманню інформації щодо виявлення майнових прав, зокрема корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності боржника;
- по зверненню до правоохоронних органів стосовно притягнення до кримінальної відповідальності боржник аза ст. 382 КК України.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 скаргу підтримує, просить задовольнити.
Старший державний виконавець Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Смаілова Д. Р. до судового засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
З метою виконання вищезазначеного рішення суду, 03.03.2025 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя стягувачеві були видані виконавчі листи.
На думку стягувача, під час примусового виконання рішення щодо стягнення заборгованості, мінімально необхідним, доцільним та виправданим є реалізація (державним) виконавцем своїх прав передбачених частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо: - проведення дій щодо виклику боржника з приводу виконавчого документа, а у разі його неявки на виклики вжиття заходів щодо застосування до боржника приводу; звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду; звернення з поданням до правоохоронних органів з приводу притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України; встановлення місця перебування та розшуку боржника; виявлення нерухомого майна боржника (в т.ч. земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013 р.); виявлення рухомого майна боржника, зокрема, сільськогосподарської техніки та ін.; виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності боржника; виявлення рахунків, електронних гаманців боржника; накладання арешту на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах на рахунках у банках, інших фінансових установах, та ін.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний:
здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право (ч. 3 ст. 18 Закону):
проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;
викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.
У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання:
накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;
застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;
вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;
у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;
здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Однак, як витікає з матеріалів справи, державний виконавець Смаілова Д. Р. вищезазначених заходів щодо примусового виконання рішення суду відносно ОСОБА_5 не виконала, що також підтверджено з відомостей, розміщених в автоматизованій системі виконавчих проваджень, починаючи з 15.05.2025 дати відкриття виконавчого провадження, в рамках ВП № 78069658 старшим державним виконавцем Смаіловою Д.Р. не винесено жодної постанови.
Відповідно до положень пункту 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має проводити перевірку майнового стану боржника не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Статтею 36 Закону, зокрема, передбачено, порядок розшук боржника, а ст. 56 Закону порядок арешту майна (коштів) боржника.
Приписами ст. 63 Закону передбачений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме:
1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
2.У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також: зазначаються вимога виконати рішення протягом - 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає, органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником, кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення, виконавчого провадження.
Судом встановлено, що протягом тривалого часу державним виконавцем не здійснювалось жодних дій в межах виконавчого проведення, у зв`язку з чим стягувачем було направлено клопотання про вчинення виконавчих дій по ВП № 78069658. Однак, державним виконавцем Смаіловою Д. Р. відповіді надано не було.
В матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем вчинено достатніх та необхідних дій щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, державним виконавцем не надано суду жодних доказів здійснення ним усіх можливих дій щодо здійснення повної перевірки майнового стану, встановлення наявності у власності боржника грошових коштів у національній та іноземній валютах, майнових прав, готівкових коштів, цінності в боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, цінних паперів у депозитарних установах чи іншого рухомого та нерухомого майна, можливості звернення стягнення на нього тощо.
Нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 619/562/18, належним доказом вжиття усіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду; невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, - що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.
За змістом правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16, принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню. Таким чином, дії та рішення виконавця підлягають оцінці судом з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення; оцінка обставин справи, доводів учасників процесу та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
ОСОБА_6 , старшим державним виконавцем Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку державного виконавця при здійсненні заходів з примусового виконання рішень - проведення дій щодо виклику боржника з приводу виконавчого документа, а у разі його неявки на виклики вжиття заходів щодо застосування до боржника приводу; звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду; звернення з поданням до правоохоронних органів з приводу притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України; встановлення місця перебування та розшуку боржника; виявлення нерухомого та рухомого майна боржника (в т.ч. земельних ділянок, які не мають кадастрового номеру та нерухомого майна, право на яке реєструвалося до 2013 р.); виявлення майнових прав, зокрема, корпоративних прав, акцій, прав інтелектуальної власності боржника; виявлення рахунків, електронних гаманців боржника; накладання арешту на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах на рахунках у банках, інших фінансових установах, та ін. виконано не було, що встановлено в ході судового розгляду, в зв`язку з чим така бездіяльність державного виконавця є неправомірною.
Втім, суд вважає необхідним врахувати той факт, що державним виконавцем в ході розгляду даної скарги і це підтверджено матеріалами скарги, в рамках виконавчого провадження № 78069658 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» проведена процесуальна дія по перевірці майнового стану боржника, тому в даному випадку можливо виключити цю дію з переліку бездіяльності, встановленої судом неправомірною.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги, а відтак, бездіяльність старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Смаілової Д. Р., яка полягає у невчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 78069658, слід визнати неправомірною та зобов`язати виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Керуючись ст.ст. 19, 22, 55, 64 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 4471, 451 ЦПК України, суд
Скаргу публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Смаілової Діани Романівни задовольнити.
Повний текст ухвали складений 24.11.2025.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. П. Соболєва