справа №176/4026/25
провадження №2/176/2037/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Крамар О.М.

з участю секретаря судових засідань Мельничук К.А.,

з участю прокурора Кандиболоцької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовті Води в залі суду цивільну справу за позовною заявою першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецькоїобласті до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецькоїобласті до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що Волноваською окружною прокуратурою в ході вивчення стану законності встановлено, що 25.11.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Чекідою О.А. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської

селищної ради Великоновосілківського району за межами населених пунктів.

Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку державним

реєстратором зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у власність без

зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 надано безоплатно у власність

земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі пасовищ площею 2,0000 га

(кадастровий номер :01:003:1304) із земель сільськогосподарського

призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства

на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району

Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у

Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, відповідно до наданої листом від 18.03.2025 №10-5-0.3-869/2-25 Головним

управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії, наказом № 5806-СГ від

30.10.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою» ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення

документації із землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної

ділянки, розташованої на території Олександропільської сільської ради

Ясинуватського району Донецької області за межами населених пунктів. Як

зазначило Управління, оригінал наказу № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про відмову у

наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» зберігається за

юридичною адресою Управління в м. Краматорську Донецької області.

Крім цього, як зазначено Управлінням, ОСОБА_1 звертався із клопотанням про

надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної

ділянки безоплатно у власність. Наказом від 23.05.2019 №2137-СГ йому надано дозвіл

на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для

ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської

селищної ради Великоновосілківського району. Однак, із клопотанням про

затвердження проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області не звертався.

У зв`язку з цим, наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення

земельної ділянки ОСОБА_1 та про надання йому земельної ділянки у власність

не приймався.

При цьому, під наказом № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у

власність без зміни цільового призначення», копія якого міститься у Державному

реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначені посада та прізвище підписанта

«начальник ОСОБА_4 ». Підпис відсутній. Наказ № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про

відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким

ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки,

розташованої на території Олександропільської сільської ради Ясинуватського району

Донецької області, підписано в.о. начальника Тетяною Підгорною з накладенням її

особистого підпису.

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та

кадастру №10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023, у період з 03 жовтня по 20 грудня

2019 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області виконувала Підгорна Т.О.

Таким чином, саме Підгорна Т.О. мала повноваження на підписання наказів з

питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення

30 жовтня 2019 року.

Тобто, зміст наказу № 5806-СГ від 30.10.2019, не відповідає змісту наказу з тим же

номером, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо

земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000

га.

Отже, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки

:01:003:1304, площею 2,0000 га, а остання вибула з державної власності

поза її волею.

05.02.2021 ОСОБА_1 уклав договір оренди цієї земельної ділянки з

ОСОБА_2 . Строк оренди 49 років.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права

власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими

цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше їм надані у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та

юридичні особи набувають права власності та права користування земельними

ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням

органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх

повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Водночас, у даному випадку не було будь-яких законних підстав для набуття

ОСОБА_1 земельної ділянки державної власності.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної

правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого

незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого

невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його

правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а)

«фізично» - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли

воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття

майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на

нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі

колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020

року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19)).

Пунктом 4 частини 2 статті 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту, як

відновлення становища, яке існувало до порушення, а статтею 387 ЦК України

передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного

володіння.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою

воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово- правовому характеру

віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Віндикація майна, його витребування в особи, яка незаконного або самовільно

порушила чуже володіння, має легітимну мету, яка полягає в забезпеченні права

інших осіб мирно володіти своїм майном. Така мета відповідає загальним інтересам

суспільства.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач

вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за

відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його

задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого

незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного

реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень,

записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним

володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення

віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного

реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно

в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем,

а не за іншою особою (див. пункти 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної

правової підстави заволоділа ним, незалежно від того, чи заволоділа ця особа

незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права

відчужувати це майно. При цьому стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок

недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право

власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним

володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього

обов`язку заінтересована особа має право подати позов про витребування цього

майна.

Виправданість втручання у право власності особи напряму корелюється із законністю

набуття нею майна, поведінкою під час його придбання та наявністю суспільного

інтересу, з метою задоволення якого таке втручання здійснюється.

Велика Палата Верховного Суду вказує, що не може вважатися добросовісною особа,

яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону, що ставить її

добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований

сумнів. Відповідний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у

постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18

(провадження № 14-125цс20, пункт 61), від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, від

22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-

ц наголошено на тому, що недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає

критерію мирного володіння майном. Натомість таке заволодіння є порушенням

мирного володіння інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі №

233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) вказано, що: «Вирішуючи питання про

можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або

відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати

висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати

добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна

(див., зокрема, постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (пункт 51),

від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 1 квітня 2020

року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може

вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення

порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна

всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22 червня 2021 року у справі №

200/606/18 (пункт 61), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт

211), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21 вересня 2022

року у справі № 908/976/19 (пункт 5.66))».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.09.2023 у справі № 483/448/20

вказала, що добросовісність є однією із загальних засад цивільного

законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Учасники цивільних правовідносин мають поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси іншої сторони, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (п. п. 37, 38), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (п. 40), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (п. 52).

Вважає, що Відповідач у справі ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем

права власності на земельну ділянку з кадастровим номером

:01:003:1304, зважаючи на сукупність таких обставин (доказів):

4.1. ОСОБА_1 є первісним набувачем права власності на спірну земельну

ділянку, який не міг не знати про безпідставність отримання ним цього

права. Вивчені та досліджені прокуратурою документи не містять відомостей про

уповноваження ОСОБА_1 інших осіб представляти його інтереси в процедурі

отримання земельної ділянки у власність.

4.2. ОСОБА_1 потенційно безоплатно отримав земельну ділянку у

власність. Державна реєстрація його права власності на спірну земельну ділянку

відбувалася на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області про надання земельної ділянки у власність безоплатно, який фактично не

видавався.

4.3. Вибуття земельної ділянки з державної власності у складі єдиного

земельного масиву.

Спірна земельна ділянка вибула з державної власності у складі єдиного масиву

земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок з кадастровими номерами

:01:003:1297, :01:003:1298, :01:003:1299,

:01:003:1300, :01:003:1301, :01:003:1302,

:01:003:1303, :01:003:1304, :01:003:1305,

:01:003:1306, :01:003:1307, :01:003:1308,

:01:003:1309, :01:003:1310, :01:003:1312,

попередніми (первинними) власниками яких були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

4.4. Відсутність наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 у даному

випадку та інших осіб у межах цього земельного масиву.

Так, підставою для реєстрації права власності на спірну земельну ділянку державним

реєстратором зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у власність без

зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 надано безоплатно у власність

земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі пасовищ площею 2,0000 га

(кадастровий номер :01:003:1304) із земель сільськогосподарського

призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства

на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району

Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у

Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім цього, як зазначено Управлінням, ОСОБА_1 звертався із клопотанням про

надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної

ділянки безоплатно у власність. Наказом від 23.05.2019 №2137-СГ йому надано дозвіл

на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для

ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської

селищної ради Великоновосілківського району. Однак, із клопотанням про

затвердження проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області не звертався.

У зв`язку з цим, наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення

земельної ділянки ОСОБА_1 та про надання йому земельної ділянки у власність

не приймався.

Аналогічно, не приймались накази про надання у власність земельних ділянок

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

4.5. Фактичне прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області під №5806-СГ іншого наказу, оригінал якого зберігся.

Відповідно до наданої листом від 18.03.2025 №10-5-0.3-869/2-25 Головним

управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії, наказом № 5806-СГ від

30.10.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою» ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення

документації із землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної

ділянки, розташованої на території Олександропільської сільської ради

Ясинуватського району Донецької області за межами населених пунктів.

Як зазначило Управління, оригінал наказу № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про відмову у

наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» зберігається за

юридичною адресою Управління в м. Краматорську Донецької області.

4.6. ОСОБА_1 взагалі не звертався до Головного управління

Держгеокадастру у Донецькій області із проханням затвердити розроблений

і погоджений проект землеустрою та передати у власність земельну ділянку.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 681/1215/22 зроблений

висновок, що за змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури

безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проєкту

землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність.

Отже, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну

ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проєкту

землеустрою, чи погодження проєкту у порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з

моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого

самоврядування із проханням затвердити погоджений проєкт землеустрою та

передання земельної ділянки.

Аналогічні висновки Верховним Судом зроблено у постановах

від 02.06.2021 у справі № 700/316/20-ц, від 06.10.2021 у справі № 700/303/20, від

27.03.2024 у справі № 695/1038/22, від 11.04.2024 у справі № 607/10862/22, від

18.09.2024 у справі № 442/1199/22.

Не звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру для

затвердження розробленого проекту землеустрою додатково підтверджує його

недобросовісність як набувача земельної ділянки.

Тобто, ОСОБА_1 діяв неправомірно та недобросовісно при отриманні права

власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304.

4.7. Невиконання повноважень станом на день, зазначений у копіях наказів

про надання земельних ділянок посадовою особою, зазначеною як підписант

наказу щодо ОСОБА_1 та інших осіб, які отримали право власності на

земельні ділянки, розташовані у межах єдиного масиву начальником

Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Якименком І.В.

Під наказом № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у власність

без зміни цільового призначення», копія якого міститься у Державному реєстрі

речових прав на нерухоме майно зазначені посада та прізвище підписанта

«начальник ОСОБА_4 ». Підпис відсутній. Наказ № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про

відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким

ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки,

розташованої на території Олександропільської сільської ради Ясинуватського району

Донецької області, підписано в.о. начальника Тетяною Підгорною з накладенням її

особистого підпису.

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та

кадастру №10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023, у період з 03 жовтня по 20 грудня

2020 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області виконувала Підгорна Т.О.

Отже, саме ОСОБА_19 мала повноваження на підписання наказів з питання

розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення 30

жовтня 2019 року.

4.8. Укладення договору про розроблення проекту землеустрою щодо

відведення земельних ділянок в одному масиві одночасно усіма заявниками

з одним розробником. Як видно з проєкту землеустрою щодо відведення земельних

ділянок у власність, замовниками його розроблення ТОВ «Земагро». є ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

4.9. Реєстрація права власності на земельні ділянки осіб, які отримали право

власності на земельні ділянки в межах одного масиву проведена одним і тим

самим державним реєстратором.

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 здійснював приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального

округу Чекіда О.А.

У даному випадку, спірна земельна ділянка на 49 років передана в оренду

ОСОБА_2 .. Інші 16 земельних ділянок з 17 цього земельного масиву стали власністю

ОСОБА_21 , яка є матір`ю ОСОБА_2 .

Рішеннями Великоновосілківського районного суду Донецької області у справах за

позовами Волноваської окружної прокуратури № 220/654/22, № 220/995/24, №

220/120/23, № 220/521/22, № 220/518/22, № 220/520/22, № 220/517/22, № 220/511/22, №

220/645/22, № 220/520/22, № 220/514/22, № 220/512/22, № 220/516/22 та № 220/519/22

у ОСОБА_21 витребувано земельні ділянки з земельного масиву, в якому

розташована спірна земельна ділянка (кадастрові номери :01:003:1297,

:01:003:1298, :01:003:1299, :01:003:1300,

:01:003:1301, :01:003:1302, :01:003:1303,

:01:003:1305, :01:003:1306, :01:003:1307,

:01:003:1308, :01:003:1309, :01:003:1310,

:01:003:1312).

Рішення про витребування у ОСОБА_21 земельних ділянок у зазначених справах

приймались судом за однакових фактичних обставин. Так, реєстрація права власності

на земельну ділянку на первинного власника третьої особи у справі, що не заявляє

самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, державним

реєстратором здійснювалась на підставі копії наказу Головного управління

Держгеокадастру у Донецькій області сумнівного походження (наказу, прийняття

якого Управлінням не підтверджено); підписант, зазначений у наказі про надання

земельної ділянки у власність не мав повноважень на його підписання, а у

найближчий від реєстрації права власності час відбувалася купівля-продаж земельної

ділянки на користь ОСОБА_21 ; земельні ділянки придбавались переважно єдиним

масивом (цілими полями), реєструвались одним і тим же нотаріусом в одні й ті ж

дати.

Наразі земельна ділянка перебуває в оренді ОСОБА_2 . Строк дії договору оренди земельної ділянки - 49 років.

Власникові, відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України належать права

володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод

у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,

розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право передання майна у найм, згідно зі ст. 761 ЦК України має власник речі або

особа, якій належать майнові права.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою володіє незаконно, він

не мав права передавати її в оренду.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки

підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У п. п. 8.28-8.35, 8.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у

справі № 496/1059/18 зроблено висновок, що «у практиці Великої Палати Верховного

Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме

майно (див., зокрема, пункт 98 постанови від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18

(914/608/20).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки

не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є

безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану

презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від

02.07.2019 у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17

(підпункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13) та інші).

Державна реєстрація права іпотеки на земельну ділянку за Товариством це

офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ним такого права, а

відповідні записи в Реєстрі створюють для ОСОБА_1 перешкоди у реалізації

правоможності власника на розпорядження цим нерухомим майном (див. пункт 49

постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц).

Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено

незаконною реєстрацією права іпотеки на його нерухоме майно за відповідачем, з

яким він не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на

підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права іпотеки, яке

набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права іпотеки

відповідача, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності

розпоряджатись своїм нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що для ефективного

захисту прав володіючого власника нерухомого майна, щодо якого до Реєстру

незаконно внесено запис про право іпотеки іншої особи, з якою власник не перебував

у зобов`язальних відносинах, має застосовуватись негаторний позов про усунення

перешкод у здійсненні власником права розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК

України), з яким власник може звернутись, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги

про скасування державної реєстрації права іпотеки зазначеної особи.

Судове рішення про задоволення такого позову, яке набрало законної сили, є

підставою для державної реєстрації відомостей про припинення незаконно

зареєстрованого за відповідачем права іпотеки, що усуває для позивача перешкоди у

здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном.

З вказаного висновку вбачається, що у разі незаконної реєстрації за особою

майнового права, відмінного від права власності, належним способом захисту також є

скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав,

внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на

підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення

недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких

проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення

державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових

прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.»

У Постанові від 08.02.2023 у справі №663/3745/19 Верховний суд зазначив,

що «Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію

речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та

їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону,

виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних

правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень

- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення

речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних

відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає

рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання,

крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб,

юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під

час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність

згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних

правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,

викладені в постановах Верховного Суду.»

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати

Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 656/241/19-ц

(провадження № 61-1936св21) зазначено, що «у частині другій статті 26 Закону

України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх

обтяжень» (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року) унормовано порядок внесення

записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом

зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну

реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,

скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку,

передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до

Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

[…] Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів

України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020

року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме

майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3

частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості

про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не

підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного

реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у

випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього

Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи

скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,

скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний

реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку,

передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону)

проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав

відповідно до цього Закону. […] Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній

редакції (яка діяла на час ухвалення судових рішень у цій справі), на відміну від

положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію

речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка

передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів

про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких

проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених

прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного

реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання

недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну

реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації

прав. […] Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що

застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту

права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його

порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені

судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного

права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та

спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у

постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №

338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у

справі № 569/17272/15-ц. […] Суд першої інстанції, з висновкам якого погодився й

апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, надавши

належну оцінку заявленим позивачем позовним вимогам, правильно виходив із того,

що права позивача підлягають захисту та дійшов обґрунтованого висновку про

наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування державної

реєстрації».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі №

910/14224/20 (провадження № 12-20гс22) зазначено, що «згідно із частиною

першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом

свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У розумінні закону

суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати

заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права чи інтересу та

припинення дій, які порушують це право або інтерес. У разі порушення (невизнання,

оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає

право на застосування конкретного способу захисту. Велика Палата Верховного Суду

звертає увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова

вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове

рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої

вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому правові

підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація

обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги».

З огляду на зазначене, правильним та ефективним способом захисту

порушеного права територіальної громади у даному випадку є і звернення до

суду з позовною вимогою про скасування державної реєстрації права оренди

ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000 га з припиненням оренди цієї земельної ділянки.

Предметом спору виступає земельна ділянка з кадастровим номером

:01:003:1304, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського

господарства на території Великоновосілківської селищної ради за межами населених

пунктів.

На час вибуття з державної власності (25.11.2019) уповноваженим органом нею

розпоряджатись виступало Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області

(ч. 4 ст. 122 ЗК України у редакції на час спірних відносин).

Відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у

сфері земельних відносин» розділ Х Перехідних положень Земельного кодексу

України доповнений пунктом 24, що передбачає, що землями комунальної власності

територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за

межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами,

установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних

ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських

підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні

державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної

академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів

і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення,

лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що

зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної

власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських

меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення

проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами

виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування

державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та

водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення

зазначених органів не прийняті.

Таким чином, з 27.05.2021 уповноваженим державою органом на розпорядження

земельною ділянкою :01:003:1304, площею 2,0000 га є відповідна

сільська, селищна, міська рада, на території якої знаходиться земельна ділянка.

З огляду на викладене, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну

власність Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької

області.

Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про

введення воєнного стану в Україні» відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України

та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ

Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний

стан. У подальшому Законами України строк дії воєнного стану продовжено та діє на

цей час.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на

територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та

законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та

здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту,

громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав,

свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні

органи - військові адміністрації.

Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій

територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі

органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на

них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках,

передбачених цим Законом.

Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації

здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його

припинення чи скасування.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з

Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного

чи надзвичайного стану.

При цьому, згідно з абз. 1 п. 1 ч. 2 ст 10 Закону України «Про правовий режим

воєнного стану» у разі утворення військової адміністрації населеного пункту

(населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може

прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його

припинення чи скасування начальник військової адміністрації крім повноважень,

віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської,

селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського

голови.

Указом Президента України від 04.07.2022 № 469/2022 «Про утворення військових

адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» створено Великоновосілківську

селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області.

Розпорядженням Президента України №119/2022-рп від 04.07.2022 начальником

Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району

Донецької області призначено Ященка С.Д.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 30.08.2022 №2542 «Про

здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій

області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про

правовий режим воєнного стану", у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів

після його припинення чи скасування, начальники Бахмутської, Сіверської,

Соледарської, Часовоярської міських та Званівської сільської військових адміністрацій

Бахмутського району, Великоновосілківської селищної та Комарської сільської

військових адміністрацій Волноваського району, Краматорської, Лиманської,

Миколаївської, Святогірської міських та Черкаської селищної військових

адміністрацій Краматорського району, Курахівської міської та Шахівської сільської

військових адміністрацій Покровського району Донецької області крім повноважень,

віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану",

здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх

виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів.

Отже, повноваження Великоновосілківської селищної ради Волноваського району

Донецької області натепер здійснюються Великоновосілківською селищною

військовою адміністрацією Волноваського району Донецької області.

7. Підстави для представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво

інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі випадки встановлено ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Вказаною нормою передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді

законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів

держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює

орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних

повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі

відсутності такого органу.

З зазначеної норми вбачається, що підстави для представництва прокурором

інтересів держави в суді складаються з чотирьох елементів:

1) наявність інтересів держави у спірних відносинах;

2) порушення / загроза порушення зазначених інтересів;

3) наявність / відсутність компетентного суб`єкта владних повноважень, який має

захищати зазначені інтереси держави;

4) нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним

суб`єктом владних повноважень (у разі його наявності).

Підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі начальника

Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району

Донецької області підтверджено таким.

Інтереси держави у сфері земельних відносин полягають у забезпеченні

правомірного обігу земельних ділянок, набуття права власності на земельні ділянки

лише на законних підставах, недопустимості відчуження земельних ділянок поза

волею держави.

Про наявність вказаних інтересів свідчать положення ч. 1 ст. 14 Конституції України,

ч. 1 ст. 1 ЗК України, за якими земля є основним національним багатством, що

перебуває під особливою охороною держави, а також ч. 1 ст. 116 ЗК України, за

якими земельні ділянки державної та комунальної власності можуть набуватися

лише за рішеннями компетентних органів або аукціонів.

Порушення інтересів держави обумовлено тим, що усупереч зазначеним нормам

земельна ділянка держави вибула з її власності поза її волею (без прийняття рішення

компетентним органом або аукціону).

Компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах наразі

виступає Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського

району Донецької області.

Так, відповідно до п. 24 р. Х Перехідних положень ЗК України землями комунальної

власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності,

розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад,

крім переліку встановлених земель.

За п. а ч. 1 ст. 12 ЗК України розпорядження землями комунальної власності,

територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у

галузі земельних відносин.

А у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, утворенням військової адміністрації

та надання йому повноважень відповідного органу місцевого самоврядування

(Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області) саме

Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району

Донецької області як представник власника (територіальної громади) мала би

здійснити захист прав на земельні ділянки.

Нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що

Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району

Донецької області не вжила будь-яких заходів до витребування спірної земельної

ділянки з чужого незаконного володіння.

Так, прокуратурою проінформовано Великоновосілківську селищну військову

адміністрацію Волноваського району Донецької області про виявлені порушення

вимог земельного законодавства та безпідставність отримання ОСОБА_1 у

власність земельної ділянки.

Однак, листами № 01-25/1285 від 02.05.2025 та №01-25/1933 від 09.07.2025 начальник

Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району

Донецької області повідомив про те, що органом контролю у сфері земельних

правовідносин є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, селищна

військова адміністрація в даний час не спроможна підтвердити або спростувати

наведену у листі прокуратури інформацію, у зв`язку з чим не може належним чином

відреагувати.

Таким чином, Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського

району Донецької області самоусунулась від вжиття заходів для захисту порушених

інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси

держави залишаються незахищеними та потребують захисту.

Звертаю увагу суду, що для здійснення представництва інтересів держави не має

значення, з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) компетентний орган не

здійснив захист державних інтересів. Важливо лише те, що такий захист не здійснено

й інтереси держави його потребують.

З огляду на це, у прокурора наявні підстави для подання позовної заяви у

даній справі в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної

військової адміністрації Волноваського району Донецької області.

Щодо «виключних випадків», в яких прокурор здійснює представництво інтересів

держави в суді, слід зазначити наступне.

Офіційне тлумачення зазначеного терміну надано Другим сенатом Конституційного

Суду України (далі Суд) в абзаці 9 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення № 4-

р(ІІ)/2019 від 05.06.2019 (щодо відповідності Конституції України (конституційності)

положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне

антикорупційне бюро України»).

Суд зазначив, що про виключні випадки йдеться, зокрема, у частині третій статті 23

Закону України «Про прокуратуру», за якою «прокурор здійснює представництво в

суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів

держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює

орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних

повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі

відсутності такого органу».

Таким чином, обставини, зазначені у частині третій статті 23 Закону України «Про

прокуратуру», вже і є виключним випадком та обумовлюють наявність підстав для

представництва інтересів держави в суді.

Згідно з абзацем 2 частини 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України,

у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або

прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного

набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються

документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів

у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної

ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання

позовної заяви.

Крім цього, відповідно до частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України суд

одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого

самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від

добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує

питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого

самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного

набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього

внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або

прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.

За змістом наведених норм закону вбачається, що механізм компенсації

вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави або

територіальної громади, застосовується виключно у випадку, якщо

відповідачем за позовом є добросовісний набувач.

Відповідач у справі ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем права

власності на земельну ділянку з кадастровим номером

:01:003:1304, тому підстави для компенсації йому відповідно до

вимог ст. 390 Цивільного кодексу України вартості витребуваної земельної

ділянки, відсутні.

Враховуючи відсутність підстав для визнання ОСОБА_1 добросовісним

набувачем та компенсації йому відповідно до вимог ст. 390 Цивільного

кодексу України вартості витребуваної земельної ділянки, перерахування

коштів на депозитний рахунок суду не здійснювалось.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється

тривалістю у три роки.

Частиною 8 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності за

вимогами щодо витребування чи визнання права щодо нерухомого майна, переданого

з державної або комунальної власності у приватну власність, право власності на яке

зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, починається

від дня державної реєстрації права власності першого набувача або дати передачі

першому набувачеві нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі

законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або

реєстрації права власності.

Згідно з частиною 2 статті 45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво

інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та

іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного

процесу.

За змістом частини 1 статті 46 ЦПК України органи, які відповідно до статті 45 цього

Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних

інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють.

Тобто, норми, установлені частиною 8 статті 261 ЦК України щодо початку перебігу

позовної давності, поширюються на звернення прокурора до суду із позовною заявою

про захист державних інтересів.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з

кадастровим номером :01:003:1304 площею 2,0000 га здійснена

25.11.2019. Строк позовної давності у даному випадку мав би сплинути 26.11.2022.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було

введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та досі

триває.

Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного

кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента

України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022,

затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про

введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг

позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З 04.09.2025 зазначені положення Прикінцевих та перехідних положень Цивільного

кодексу України виключені законом України №4434-ІХ від 14.05.2025. Враховуючи,

що станом на 04.09.2025 строк позовної давності у цій справі не сплинув, цей позов

подано в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України.

Просив витребувати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області (пр.Миру, б.23 с. Багатир Волноваського району Донецької області, 85530, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000 га.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000 га (номер запису про державну реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 41908107), припинивши оренду зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовну заяву, за обставин викладених в ній.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Від відповідачів, які викликалися в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, у запропонований ухвалою про відкриття провадження по справі строк, відзиву на позов до суду не надходило.

Великоновосілківська селищна військова адміністрація, в інтересах якої подано позов, подала суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області подали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи, які належним чином повідомлені про дату судового засідання.

Суд, вислухавши прокурора, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази виснуває, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що Волноваською окружною прокуратурою в ході вивчення стану законності встановлено, що 25.11.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Чекідою О.А. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району за межами населених пунктів.

Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку державним

реєстратором зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у власність без

зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 надано безоплатно у власність

земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі пасовищ площею 2,0000 га

(кадастровий номер :01:003:1304) із земель сільськогосподарського

призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства

на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району

Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у

Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, відповідно до наданої листом від 18.03.2025 №10-5-0.3-869/2-25 Головним

управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії, наказом № 5806-СГ від

30.10.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою» ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення

документації із землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної

ділянки, розташованої на території Олександропільської сільської ради

Ясинуватського району Донецької області за межами населених пунктів. Як

зазначило Управління, оригінал наказу № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про відмову у

наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» зберігається за

юридичною адресою Управління в м. Краматорську Донецької області.

Крім цього, як зазначено Управлінням, ОСОБА_1 звертався із клопотанням про

надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної

ділянки безоплатно у власність. Наказом від 23.05.2019 №2137-СГ йому надано дозвіл

на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для

ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської

селищної ради Великоновосілківського району. Однак, із клопотанням про

затвердження проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області не звертався.

У зв`язку з цим, наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення

земельної ділянки ОСОБА_1 та про надання йому земельної ділянки у власність

не приймався.

При цьому, під наказом № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у

власність без зміни цільового призначення», копія якого міститься у Державному

реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначені посада та прізвище підписанта

«начальник ОСОБА_4 ». Підпис відсутній. Наказ № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про

відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким

ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки,

розташованої на території Олександропільської сільської ради Ясинуватського району

Донецької області, підписано в.о. начальника Тетяною Підгорною з накладенням її

особистого підпису.

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та

кадастру №10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023, у період з 03 жовтня по 20 грудня

2019 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області виконувала Підгорна Т.О.

Таким чином, саме ОСОБА_19 мала повноваження на підписання наказів з

питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення

30 жовтня 2019 року.

Тобто, зміст наказу № 5806-СГ від 30.10.2019, не відповідає змісту наказу з тим же

номером, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо

земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000

га.

Отже, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки

:01:003:1304, площею 2,0000 га, а остання вибула з державної власності

поза її волею.

05.02.2021 ОСОБА_1 уклав договір оренди цієї земельної ділянки з

ОСОБА_2 . Строк оренди 49 років.

Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права

власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими

цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше їм надані у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та

юридичні особи набувають права власності та права користування земельними

ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням

органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх

повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Водночас, у даному випадку не було будь-яких законних підстав для набуття

ОСОБА_1 земельної ділянки державної власності.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної

правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого

незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого

невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його

правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а)

«фізично» - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли

воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття

майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на

нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі

колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020

року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19)).

Пунктом 4 частини 2 статті 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту, як

відновлення становища, яке існувало до порушення, а статтею 387 ЦК України

передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного

володіння.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою

воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово- правовому характеру

віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Віндикація майна, його витребування в особи, яка незаконного або самовільно

порушила чуже володіння, має легітимну мету, яка полягає в забезпеченні права

інших осіб мирно володіти своїм майном. Така мета відповідає загальним інтересам

суспільства.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач

вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за

відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його

задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого

незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного

реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень,

записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним

володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення

віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного

реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно

в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем,

а не за іншою особою (див. пункти 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної

правової підстави заволоділа ним, незалежно від того, чи заволоділа ця особа

незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права

відчужувати це майно. При цьому стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок

недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право

власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним

володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього

обов`язку заінтересована особа має право подати позов про витребування цього

майна.

Виправданість втручання у право власності особи напряму корелюється із законністю

набуття нею майна, поведінкою під час його придбання та наявністю суспільного

інтересу, з метою задоволення якого таке втручання здійснюється.

Велика Палата Верховного Суду вказує, що не може вважатися добросовісною особа,

яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону, що ставить її

добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований

сумнів. Відповідний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у

постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18

(провадження № 14-125цс20, пункт 61), від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, від

22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-

ц наголошено на тому, що недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає

критерію мирного володіння майном. Натомість таке заволодіння є порушенням

мирного володіння інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі №

233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) вказано, що: «Вирішуючи питання про

можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або

відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати

висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати

добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна

(див., зокрема, постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (пункт 51),

від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 1 квітня 2020

року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може

вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення

порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна

всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22 червня 2021 року у справі №

200/606/18 (пункт 61), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт

211), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21 вересня 2022

року у справі № 908/976/19 (пункт 5.66))».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.09.2023 у справі № 483/448/20

вказала, що добросовісність є однією із загальних засад цивільного

законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Учасники цивільних правовідносин мають поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси іншої сторони, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (п. п. 37, 38), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (п. 40), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (п. 52).

Відповідач у справі ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем

права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304.

ОСОБА_1 є первісним набувачем права власності на спірну земельну

ділянку, який не міг не знати про безпідставність отримання ним цього

права.

ОСОБА_1 потенційно безоплатно отримав земельну ділянку у

власність. Державна реєстрація його права власності на спірну земельну ділянку

відбувалася на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області про надання земельної ділянки у власність безоплатно, який фактично не

видавався.

Спірна земельна ділянка вибула з державної власності у складі єдиного масиву

земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок з кадастровими номерами

:01:003:1297, :01:003:1298, :01:003:1299,

:01:003:1300, :01:003:1301, :01:003:1302,

:01:003:1303, :01:003:1304, :01:003:1305,

:01:003:1306, :01:003:1307, :01:003:1308,

:01:003:1309, :01:003:1310, :01:003:1312,

попередніми (первинними) власниками яких були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

4.4. Відсутність наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 у даному

випадку та інших осіб у межах цього земельного масиву.

Так, підставою для реєстрації права власності на спірну земельну ділянку державним

реєстратором зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій

області № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у власність без

зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 надано безоплатно у власність

земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі пасовищ площею 2,0000 га

(кадастровий номер :01:003:1304) із земель сільськогосподарського

призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства

на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району

Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у

Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім цього, як зазначено Управлінням, ОСОБА_1 звертався із клопотанням про

надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної

ділянки безоплатно у власність. Наказом від 23.05.2019 №2137-СГ йому надано дозвіл

на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для

ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської

селищної ради Великоновосілківського району. Однак, із клопотанням про

затвердження проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність

земельної ділянки ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області не звертався.

У зв`язку з цим, наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення

земельної ділянки ОСОБА_1 та про надання йому земельної ділянки у власність

не приймався.

Аналогічно, не приймались накази про надання у власність земельних ділянок

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Відповідно до наданої листом від 18.03.2025 №10-5-0.3-869/2-25 Головним

управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії, наказом № 5806-СГ від

30.10.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою» ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення

документації із землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної

ділянки, розташованої на території Олександропільської сільської ради

Ясинуватського району Донецької області за межами населених пунктів.

Як зазначило Управління, оригінал наказу № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про відмову у

наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» зберігається за

юридичною адресою Управління в м. Краматорську Донецької області.

ОСОБА_1 взагалі не звертався до Головного управління

Держгеокадастру у Донецькій області із проханням затвердити розроблений

і погоджений проект землеустрою та передати у власність земельну ділянку.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 681/1215/22 зроблений

висновок, що за змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури

безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проєкту

землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність.

Отже, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну

ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проєкту

землеустрою, чи погодження проєкту у порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з

моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого

самоврядування із проханням затвердити погоджений проєкт землеустрою та

передання земельної ділянки.

Аналогічні висновки Верховним Судом зроблено у постановах

від 02.06.2021 у справі № 700/316/20-ц, від 06.10.2021 у справі № 700/303/20, від

27.03.2024 у справі № 695/1038/22, від 11.04.2024 у справі № 607/10862/22, від

18.09.2024 у справі № 442/1199/22.

Не звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру для

затвердження розробленого проекту землеустрою додатково підтверджує його

недобросовісність як набувача земельної ділянки.

Тобто, ОСОБА_1 діяв неправомірно та недобросовісно при отриманні права

власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304.

Під наказом № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про надання земельної ділянки у власність

без зміни цільового призначення», копія якого міститься у Державному реєстрі

речових прав на нерухоме майно зазначені посада та прізвище підписанта

«начальник ОСОБА_4 ». Підпис відсутній. Наказ № 5806-СГ від 30.10.2019 «Про

відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким

ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із

землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки,

розташованої на території Олександропільської сільської ради Ясинуватського району

Донецької області, підписано в.о. начальника Тетяною Підгорною з накладенням її

особистого підпису.

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та

кадастру №10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023, у період з 03 жовтня по 20 грудня

2020 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у

Донецькій області виконувала Підгорна Т.О.

Отже, саме ОСОБА_19 мала повноваження на підписання наказів з питання

розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення 30

жовтня 2019 року.

Укладення договору про розроблення проекту землеустрою щодо

відведення земельних ділянок в одному масиві одночасно усіма заявниками

з одним розробником. Як видно з проєкту землеустрою щодо відведення земельних

ділянок у власність, замовниками його розроблення ТОВ «Земагро». є ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Реєстрація права власності на земельні ділянки осіб, які отримали право

власності на земельні ділянки в межах одного масиву проведена одним і тим

самим державним реєстратором.

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 здійснював приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального

округу Чекіда О.А.

У даному випадку, спірна земельна ділянка на 49 років передана в оренду

ОСОБА_2 .. Інші 16 земельних ділянок з 17 цього земельного масиву стали власністю

ОСОБА_21 , яка є матір`ю ОСОБА_2 .

Рішеннями Великоновосілківського районного суду Донецької області у справах за

позовами Волноваської окружної прокуратури № 220/654/22, № 220/995/24, №

220/120/23, № 220/521/22, № 220/518/22, № 220/520/22, № 220/517/22, № 220/511/22, №

220/645/22, № 220/520/22, № 220/514/22, № 220/512/22, № 220/516/22 та № 220/519/22

у ОСОБА_21 витребувано земельні ділянки з земельного масиву, в якому

розташована спірна земельна ділянка (кадастрові номери :01:003:1297,

:01:003:1298, :01:003:1299, :01:003:1300,

:01:003:1301, :01:003:1302, :01:003:1303,

:01:003:1305, :01:003:1306, :01:003:1307,

:01:003:1308, :01:003:1309, :01:003:1310,

:01:003:1312).

Рішення про витребування у ОСОБА_21 земельних ділянок у зазначених справах

приймались судом за однакових фактичних обставин. Так, реєстрація права власності

на земельну ділянку на первинного власника третьої особи у справі, що не заявляє

самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, державним

реєстратором здійснювалась на підставі копії наказу Головного управління

Держгеокадастру у Донецькій області сумнівного походження (наказу, прийняття

якого Управлінням не підтверджено); підписант, зазначений у наказі про надання

земельної ділянки у власність не мав повноважень на його підписання, а у

найближчий від реєстрації права власності час відбувалася купівля-продаж земельної

ділянки на користь ОСОБА_21 ; земельні ділянки придбавались переважно єдиним

масивом (цілими полями), реєструвались одним і тим же нотаріусом в одні й ті ж

дати.

Наразі земельна ділянка перебуває в оренді ОСОБА_2 . Строк дії договору оренди земельної ділянки - 49 років.

Власникові, відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України належать права

володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод

у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,

розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право передання майна у найм, згідно зі ст. 761 ЦК України має власник речі або

особа, якій належать майнові права.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою володіє незаконно, він

не мав права передавати її в оренду.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки

підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У п. п. 8.28-8.35, 8.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у

справі № 496/1059/18 зроблено висновок, що «у практиці Великої Палати Верховного

Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме

майно (див., зокрема, пункт 98 постанови від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18

(914/608/20).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки

не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є

безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану

презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від

02.07.2019 у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17

(підпункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13) та інші).

Державна реєстрація права іпотеки на земельну ділянку за Товариством це

офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ним такого права, а

відповідні записи в Реєстрі створюють для ОСОБА_1 перешкоди у реалізації

правоможності власника на розпорядження цим нерухомим майном (див. пункт 49

постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц).

Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено

незаконною реєстрацією права іпотеки на його нерухоме майно за відповідачем, з

яким він не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на

підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права іпотеки, яке

набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права іпотеки

відповідача, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності

розпоряджатись своїм нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що для ефективного

захисту прав володіючого власника нерухомого майна, щодо якого до Реєстру

незаконно внесено запис про право іпотеки іншої особи, з якою власник не перебував

у зобов`язальних відносинах, має застосовуватись негаторний позов про усунення

перешкод у здійсненні власником права розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК

України), з яким власник може звернутись, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги

про скасування державної реєстрації права іпотеки зазначеної особи.

Судове рішення про задоволення такого позову, яке набрало законної сили, є

підставою для державної реєстрації відомостей про припинення незаконно

зареєстрованого за відповідачем права іпотеки, що усуває для позивача перешкоди у

здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном.

З вказаного висновку вбачається, що у разі незаконної реєстрації за особою

майнового права, відмінного від права власності, належним способом захисту також є

скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав,

внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на

підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення

недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких

проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення

державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових

прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.»

У Постанові від 08.02.2023 у справі №663/3745/19 Верховний суд зазначив,

що «Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію

речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та

їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону,

виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних

правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень

- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення

речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних

відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає

рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання,

крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб,

юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під

час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність

згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних

правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,

викладені в постановах Верховного Суду.»

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати

Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 656/241/19-ц

(провадження № 61-1936св21) зазначено, що «у частині другій статті 26 Закону

України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх

обтяжень» (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року) унормовано порядок внесення

записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом

зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну

реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,

скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку,

передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до

Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

[…] Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів

України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020

року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме

майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3

частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості

про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не

підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного

реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у

випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього

Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи

скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,

скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний

реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку,

передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону)

проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав

відповідно до цього Закону. […] Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній

редакції (яка діяла на час ухвалення судових рішень у цій справі), на відміну від

положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію

речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка

передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів

про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких

проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених

прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного

реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання

недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну

реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації

прав. […] Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що

застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту

права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його

порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені

судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного

права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та

спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у

постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №

338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у

справі № 569/17272/15-ц. […] Суд першої інстанції, з висновкам якого погодився й

апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, надавши

належну оцінку заявленим позивачем позовним вимогам, правильно виходив із того,

що права позивача підлягають захисту та дійшов обґрунтованого висновку про

наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування державної

реєстрації».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі №

910/14224/20 (провадження № 12-20гс22) зазначено, що «згідно із частиною

першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом

свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У розумінні закону

суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати

заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права чи інтересу та

припинення дій, які порушують це право або інтерес. У разі порушення (невизнання,

оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає

право на застосування конкретного способу захисту. Велика Палата Верховного Суду

звертає увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова

вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове

рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої

вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому правові

підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація

обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги».

З огляду на зазначене, правильним та ефективним способом захисту

порушеного права територіальної громади у даному випадку є і звернення до

суду з позовною вимогою про скасування державної реєстрації права оренди

ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000 га з припиненням оренди цієї земельної ділянки.

Предметом спору виступає земельна ділянка з кадастровим номером

:01:003:1304, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського

господарства на території Великоновосілківської селищної ради за межами населених

пунктів.

На час вибуття з державної власності (25.11.2019) уповноваженим органом нею

розпоряджатись виступало Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області

(ч. 4 ст. 122 ЗК України у редакції на час спірних відносин).

Відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у

сфері земельних відносин» розділ Х Перехідних положень Земельного кодексу

України доповнений пунктом 24, що передбачає, що землями комунальної власності

територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за

межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами,

установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних

ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських

підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні

державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної

академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів

і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення,

лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що

зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної

власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських

меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення

проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами

виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування

державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та

водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення

зазначених органів не прийняті.

Таким чином, з 27.05.2021 уповноваженим державою органом на розпорядження

земельною ділянкою :01:003:1304, площею 2,0000 га є відповідна

сільська, селищна, міська рада, на території якої знаходиться земельна ділянка.

З огляду на викладене, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну

власність Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької

області.

Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про

введення воєнного стану в Україні» відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України

та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ

Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний

стан. У подальшому Законами України строк дії воєнного стану продовжено та діє на

цей час.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на

територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та

законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та

здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту,

громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав,

свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні

органи - військові адміністрації.

Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій

територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі

органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на

них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках,

передбачених цим Законом.

Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації

здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його

припинення чи скасування.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з

Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного

чи надзвичайного стану.

При цьому, згідно з абз. 1 п. 1 ч. 2 ст 10 Закону України «Про правовий режим

воєнного стану» у разі утворення військової адміністрації населеного пункту

(населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може

прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його

припинення чи скасування начальник військової адміністрації крім повноважень,

віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської,

селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського

голови.

Указом Президента України від 04.07.2022 № 469/2022 «Про утворення військових

адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» створено Великоновосілківську

селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області.

Розпорядженням Президента України №119/2022-рп від 04.07.2022 начальником

Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району

Донецької області призначено Ященка С.Д.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 30.08.2022 №2542 «Про

здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій

області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про

правовий режим воєнного стану", у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів

після його припинення чи скасування, начальники Бахмутської, Сіверської,

Соледарської, Часовоярської міських та Званівської сільської військових адміністрацій

Бахмутського району, Великоновосілківської селищної та Комарської сільської

військових адміністрацій Волноваського району, Краматорської, Лиманської,

Миколаївської, Святогірської міських та Черкаської селищної військових

адміністрацій Краматорського району, Курахівської міської та Шахівської сільської

військових адміністрацій Покровського району Донецької області крім повноважень,

віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану",

здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх

виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів.

Отже, повноваження Великоновосілківської селищної ради Волноваського району

Донецької області натепер здійснюються Великоновосілківською селищною

військовою адміністрацією Волноваського району Донецької області.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво

інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Такі випадки встановлено ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Вказаною нормою передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді

законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів

держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює

орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних

повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі

відсутності такого органу.

З зазначеної норми вбачається, що підстави для представництва прокурором

інтересів держави в суді складаються з чотирьох елементів:

1) наявність інтересів держави у спірних відносинах;

2) порушення / загроза порушення зазначених інтересів;

3) наявність / відсутність компетентного суб`єкта владних повноважень, який має

захищати зазначені інтереси держави;

4) нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним

суб`єктом владних повноважень (у разі його наявності).

Підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі начальника

Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району

Донецької області підтверджено таким.

Інтереси держави у сфері земельних відносин полягають у забезпеченні

правомірного обігу земельних ділянок, набуття права власності на земельні ділянки

лише на законних підставах, недопустимості відчуження земельних ділянок поза

волею держави.

Про наявність вказаних інтересів свідчать положення ч. 1 ст. 14 Конституції України,

ч. 1 ст. 1 ЗК України, за якими земля є основним національним багатством, що

перебуває під особливою охороною держави, а також ч. 1 ст. 116 ЗК України, за

якими земельні ділянки державної та комунальної власності можуть набуватися

лише за рішеннями компетентних органів або аукціонів.

Порушення інтересів держави обумовлено тим, що усупереч зазначеним нормам

земельна ділянка держави вибула з її власності поза її волею (без прийняття рішення

компетентним органом або аукціону).

Компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах наразі

виступає Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського

району Донецької області.

Так, відповідно до п. 24 р. Х Перехідних положень ЗК України землями комунальної

власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності,

розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад,

крім переліку встановлених земель.

За п. а ч. 1 ст. 12 ЗК України розпорядження землями комунальної власності,

територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у

галузі земельних відносин.

А у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, утворенням військової адміністрації

та надання йому повноважень відповідного органу місцевого самоврядування

(Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області) саме

Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району

Донецької області як представник власника (територіальної громади) мала би

здійснити захист прав на земельні ділянки.

Нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що

Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району

Донецької області не вжила будь-яких заходів до витребування спірної земельної

ділянки з чужого незаконного володіння.

Так, прокуратурою проінформовано Великоновосілківську селищну військову

адміністрацію Волноваського району Донецької області про виявлені порушення

вимог земельного законодавства та безпідставність отримання ОСОБА_1 у

власність земельної ділянки.

Однак, листами № 01-25/1285 від 02.05.2025 та №01-25/1933 від 09.07.2025 начальник

Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району

Донецької області повідомив про те, що органом контролю у сфері земельних

правовідносин є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, селищна

військова адміністрація в даний час не спроможна підтвердити або спростувати

наведену у листі прокуратури інформацію, у зв`язку з чим не може належним чином

відреагувати.

Таким чином, Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського

району Донецької області самоусунулась від вжиття заходів для захисту порушених

інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси

держави залишаються незахищеними та потребують захисту.

Для здійснення представництва інтересів держави не має

значення, з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) компетентний орган не

здійснив захист державних інтересів. Важливо лише те, що такий захист не здійснено

й інтереси держави його потребують.

З огляду на це, у прокурора наявні підстави для подання позовної заяви у

даній справі в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної

військової адміністрації Волноваського району Донецької області.

Щодо «виключних випадків», в яких прокурор здійснює представництво інтересів

держави в суді, слід зазначити наступне.

Офіційне тлумачення зазначеного терміну надано Другим сенатом Конституційного

Суду України (далі Суд) в абзаці 9 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення № 4-

р(ІІ)/2019 від 05.06.2019 (щодо відповідності Конституції України (конституційності)

положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне

антикорупційне бюро України»).

Суд зазначив, що про виключні випадки йдеться, зокрема, у частині третій статті 23

Закону України «Про прокуратуру», за якою «прокурор здійснює представництво в

суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів

держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює

орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних

повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі

відсутності такого органу».

Таким чином, обставини, зазначені у частині третій статті 23 Закону України «Про

прокуратуру», вже і є виключним випадком та обумовлюють наявність підстав для

представництва інтересів держави в суді.

Згідно з абзацем 2 частини 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України,

у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або

прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного

набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються

документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів

у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної

ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання

позовної заяви.

Крім цього, відповідно до частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України суд

одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого

самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від

добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує

питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого

самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного

набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього

внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або

прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.

За змістом наведених норм закону вбачається, що механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави або територіальної громади, застосовується виключно у випадку, якщо відповідачем за позовом є добросовісний набувач.

Відповідач у справі ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304, тому підстави для компенсації йому відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України вартості витребуваної земельної ділянки, відсутні.

Враховуючи відсутність підстав для визнання ОСОБА_1 добросовісним

набувачем та компенсації йому відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України вартості витребуваної земельної ділянки, перерахування коштів на депозитний рахунок суду не здійснювалось.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється

тривалістю у три роки.

Частиною 8 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності за

вимогами щодо витребування чи визнання права щодо нерухомого майна, переданого

з державної або комунальної власності у приватну власність, право власності на яке

зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, починається

від дня державної реєстрації права власності першого набувача або дати передачі

першому набувачеві нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі

законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або

реєстрації права власності.

Згідно з частиною 2 статті 45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво

інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та

іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного

процесу.

За змістом частини 1 статті 46 ЦПК України органи, які відповідно до статті 45 цього

Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних

інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють.

Тобто, норми, установлені частиною 8 статті 261 ЦК України щодо початку перебігу

позовної давності, поширюються на звернення прокурора до суду із позовною заявою

про захист державних інтересів.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з

кадастровим номером :01:003:1304 площею 2,0000 га здійснена

25.11.2019. Строк позовної давності у даному випадку мав би сплинути 26.11.2022.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було

введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та досі

триває.

Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного

кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента

України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022,

затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про

введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг

позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З 04.09.2025 зазначені положення Прикінцевих та перехідних положень Цивільного

кодексу України виключені законом України №4434-ІХ від 14.05.2025. Враховуючи,

що станом на 04.09.2025 строк позовної давності у цій справі не сплинув, цей позов

подано в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України.

На переконання суду, прокурором доведено обставини, що підстави для визнання ОСОБА_1 добросовісним набувачем та компенсації йому відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України, вартості витребуваної земельної ділянки, відсутні.

Таким чином, інтереси та права держави є порушеними відповідачами, а тому підлягають судовому захисту.

Судом під час розгляду даної справи не встановлено невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що прокурором надано належні, достатні та допустимі докази на обґрунтування своїх вимог. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідачів, з кожного окремо, на користь Донецької обласної прокуратури.

Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецькоїобласті до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області (пр.Миру, б.23 с. Багатир Волноваського району Донецької області, 85530, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000 га.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1304, площею 2,0000 га (номер запису про державну реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 41908107), припинивши оренду зазначеної земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Донецької обласної прокуратури (р/р №UA0016251, Держказначейська служба України м.Київ, МФО 820172, , отримувач Донецька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн., з кожного по 3028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 02.12.2025 року.

Суддя