Справа № 203/780/25
пр.№ 2/464/1728/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Михайлів О.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Виконавчого комітету Світловодської міської ради як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Мати залишила сина, виїхала за межі Україна та згодом повернулась і проживає у Львівській області, а кошти, отриманні при народженні дитини, витратила на власні потреби. Вказав, що закінчив Київський НАВС України, пройшов конкурсний відбір у поліцію, проте знаходиться в кадровому резерві ГУНП у Кіровоградській області, оскільки один утримує малолітнього сина. З 29.07.2024 мобілізований до Збройних Сил України. Вказав, що у липні 2022 року переїхав разом із сином у м. Кропивницький, де на той час проживав його батько ОСОБА_4 у приватному будинку. Мати не цікавиться сином. Спеціалістами управління у справах дітей при Кропивницькій міській раді проведено обстеження умов проживання дитини, порушень не виявлено, умови проживання малолітнього сина контролюють фахівці територіального центру Подільського району м. Кропивницький. На думку позивача, підтвердження того, що він утримує малолітню дитину, є надання останньому ІНФОРМАЦІЯ_2 відстрочки від мобілізації. Вказав, що син зараз проживає із його батьком ОСОБА_4 . В березні 2024 року будинок в м. Світловодськ, де проживав його син, був пошкоджений під час ракетного удару, внаслідок чого дитина зазнала психічної травми, має затримку в психомовному розвитку. Відповідачка не бере участі у вихованні дитини, не навідує дитину, не цікавиться його здоров`ям, успіхами в розвитку, морально та матеріально не підтримує, у неї наявна заборгованість зі сплати аліментів. Вважає, що остання ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, а також не спілкується з дитиною. Вищевказані обставини, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, що підтверджується відповідними доказами, долученими до позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково зазначив, що перебуває на військовій службі, син проживає з його батьком у м. Світловодськ. Вказав, що відповідачка має дитину від попереднього шлюбу, яку також покинула. Позивачу не відомо про місце перебування відповідачки, остання не має жодних материнських почуттів до сина. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Світловодської міської ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (статті 3, 9).

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України (СК України) батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

З аналізу зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2021 року у справі №592/17972/19 також звернув увагу на таке.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (провадження № 61-2081св21).

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Світловодським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.08.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з дідусем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно з довідки Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області №72791968 від 17.10.2024, згідно з матеріалами виконавчого провадження №72791968 щодо виконання виконавчого листа №405/2461/23, виданого 06.07.2023 Ленінським районним судом м. Кіровоград, про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 30.09.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46 327,64 грн.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 №1692 від 15.04.2024 ОСОБА_1 надавалась відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строком на шість місяців.

Відповідно до довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду №086-1/о, виданої 06.12.2024 ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учню ДНЗ №6, встановлено діагноз: СДВГ, затримка психомовного розвитку, фізичний розвиток середній.

Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області №442 від 13.06.2025 малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а саме психологічного насильства.

Як видно з акту Світловодського міського центру соціальних служб №87 від 14.03.2024, в ході перевірки цільового використання державної допомоги при народженні дитини встановлено, що ОСОБА_2 допомогу при народженні дитини використала не за призначенням.

Встановлено, що спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з дідусем ОСОБА_4 , який безпосередньо забезпечує належне його виховання та утримання. Батько дитини ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками, і бути законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, що якнайкраще відповідатиме інтересам дітей

Згідно з висновком виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування №950 від 03.10.2025 комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки така повністю ігнорує факт спорідненості зі своєю дитиною, умисно та свідомо ухиляється від свого батьківського обв`язку щодо неї, як духовного розвитку та батьківського піклування, так і матеріального забезпечення. Відповідно до такого висновку матір дитини ОСОБА_2 була відсутня на засіданні комісії, оскільки не була повідомлена належним чином про дату та час засідання комісії з питань захисту прав дитини, її місцезнаходження невідоме. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини досліджено ряд документів, з`ясовано особисте ставлення ОСОБА_1 до сина, який піклується про дитину, але у зв`язку із перебуванням батька дитини у лавах ЗСУ та повною відсутністю матері дитини ОСОБА_2 у житті сина, безпосередньо вихованням малолітнього ОСОБА_7 займається дідусь, батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 .

Таким чином, вказаний висновок містить інформацію щодо проживання дитини, виховання дитини дідусем. Разом з тим, у висновку відсутні відомості щодо встановлення органом та піклування дійсних причин можливого ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та з приводу вжитих заходів з метою спонукання матері до виконання своїх батьківських обов`язків. На переконання суду, вищевказаний висновок є недостатньо обґрунтованим та не відповідає якнайкращим інтересам дитини.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що до відповідачки застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або, покладення на орган опіки та піклування обов`язку здійснювати контроль за виконанням матері батьківських обов`язків.

Фактів притягнення відповідачки до юридичної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини судом не встановлено.

Оскільки позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка застосовується лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки не відповідатиме інтересам дитини і застосування такого заходу, в даному випадку, не є необхідним.

На переконання суду, позбавлення батьківських прав матері щодо малолітнього сина, розірвання сімейних зв`язків з матір`ю за інших встановлених судом обставин, не є виправданим та метою такого позову не є забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Разом з тим, відповідачку необхідно попередити про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на Виконавчий комітет Світловодської міської ради як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Таким чином, достатні підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 223, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Виконавчого комітету Світловодської міської ради як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Виконавчий комітет Світловодської міської ради як орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.11.2025.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО