Справа № 541/2909/25
Номер провадження 2/541/1442/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

19 листопада 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКОНС» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги наступним. 12 грудня 2019 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /439512 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до Кредитного договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень; дата надання кредиту: 12.12.2019 року; строк кредиту : 21 днів; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,90 % в день

20 серпня 2021 року ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу №1-20/08/2021, згідно умов якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № /439512 від 12 грудня 2019.

25 серпня 2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКОНС» укладено Договір про відступлення права вимоги №1-25/08/2021, згідно умов якого ТОВ «ФК «АЙКОНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № /439512 від 12 грудня 2019. Після передачі права вимоги за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість станом на 28.03.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 4242,60 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн, простроченої заборгованість за процентами в розмірі 2242,60 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 4242,60 грн, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

02 жовтня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 10500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.21-23).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» 12 грудня 2019 в електронній формі було укладено кредитний договір № /439512. Сума виданого кредиту 2000,00 грн, дата надання кредиту 12.12.2019, строк кредиту - 21 день, тобто до 01.01.2020, стандартна процентна ставка 1,90% в день.

Вищевказаний договір позики підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R41171.

Згідно з графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту , загальна вартість кредиту становить 2684.60 грн, з яких 684.60 грн - відсотки за користування кредитом, 2000,00 грн - тіло кредиту, відсоткова ставка 1,9%.

Кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. були перераховані на банківську картку, вказану позичальником - №5168- 75xx - xxxx 2963 12.12.2019, що підтверджується повідомленням ТОВ "Платежі Онлайн" від 09.07.2025, наданого на запит представника позивача адвокатом Пархомчуком С.В.

20.08.2021 між ТОВ ''Кредитна установа «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ "ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-20/08/2021 відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № /439512 від 12.12.2019. Як вбачається із витягу з реєстру боржників до цього договору, заборгованість ОСОБА_1 становила 4242,60 грн. за 580 днів прострочення, що складається з 2000,00 грн. сума виданого кредиту, 2242,60 грн. залишок по відсотках.

25.08.2021 між ТОВ "ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу № 1-25/08/2021 відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № /439512 від 12.12.2019. Як вбачається із витягу із реєстру боржників до цього договору, заборгованість ОСОБА_1 становила 4242,60 грн. за 580 днів прострочення, що складається з 2000,00 грн. сума виданого кредиту, 2242,60 грн. залишок по відсотках.

Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № /439512 від 12.12.2019, заборгованість ОСОБА_1 була нарахована за період з 12.12.2019 по 28.03.2025 та становить 4242,60 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 2000,00 грн; заборгованості за відсотками 2242,60 грн..

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 , на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копією індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /439512 від 12.12.2019, укладеного в електронній формі, підписаного відповідачем цього ж дня за допомогою одноразового ідентифікатора та договорів факторингу від 20.08.2021 та 25.08.2021, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним договором.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач мав повернути отримані кошти, сплатити відсотки за користування ними в рекомендовану дату платежу 01.01.2020.

Отже, не пізніше 01.01.2020 за вищевказаним договором відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів справи, зокрема договору про надання фінансового кредиту № /439512 від 12.12.2019 встановлено, що загальна вартість кредиту становить 2684,60 грн, з яких 2000,00 грн - тіло кредиту, 2684,60 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору - з 12.12.2019 по 01.01.2020.

Ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за цим договором останнім як первісному кредитору, так і позивачеві.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача за вищевказаним договором, що нарахована позивачем станом на 28.03.2025, виходить за межі строку дії договору, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, нарахування відсотків за користування коштами, наданими на умовах позики, здійснювалося первісним позикодавцем після закінчення обумовленого сторонами строку кредитування - 21 день, про що свідчить копія виписки з особового рахунка відповідача, і таким чином загальну заборгованість відповідача визначено у розмірі 4242,60 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу і 2242,60 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, здійснивши власні розрахунки для визначення розміру заборгованості відповідача по вищевказаному кредиту, дійшов висновку про таке.

Оскільки за умовами договору нарахування відсотків за користування кредитом мало здійснюватися виключно за 21 день, виходячи із розміру тіла кредиту 2000,00 грн, процентної ставки 1,90%, строку дії договору 21 день, заборгованість за відсотками має становити 694,60 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №/439512 від 12 грудня 2019 року із ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково і з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 2000,00 грн та заборгованість за відсотками 684,60 грн, а всього 2684,60 грн. У іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

У позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 2422,40 грн згідно з платіжною інструкцією № 11213 від 24.06.2025 по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги адвоката Пархомчука С.В. в сумі 10500,00 грн.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, а саме, на 63,28%, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 1533,02 грн.

Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

На підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі до суду представником позивача подано: копію Договору про надання правової допомоги № 16/06/2025 від 16.06.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В., копію акту про отримання правової допомоги від 15.09.2025, копію рахунку правничої допомоги 15.09.2025-15 від 15.09.2025 на суму 10500 грн., платіжну інструкцію №11980 від 15.09.2025 року про сплату 10500 грн.

Також долучені відповідні документи на підтвердження повноважень представника.

Згідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. є обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

За вказанихобставин,відповідно довимог п.1ч.2ст.141 ЦПК України,з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витратина правову допомогу у сумі 6699,00 грн.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 517, 525, 526, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» заборгованість за Кредитним договором № /439512 від 12 грудня 2019 року в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 60 копійок, з яких: 2000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 684,60 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» 1533 грн. 02 коп. судових витрат по сплаті судового збору та 6699 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС», , адреса 01042 м.Київ, вул. Саперне Поле, 12.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. М. Дністрян