Справа № 369/7764/25
Провадження № 2/369/7329/25
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі:

головуючого судді Хацько Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Погрєбної З.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного закладу «Міжнародний ліцей «Михаїл» с. Чайки про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

встановила:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом позовом ОСОБА_1 до Приватного закладу «Міжнародний ліцей «Михаїл» с. Чайки про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025 року, справу № 369/7764/25 передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Хацько Н.О., згідно розпорядження № 607 від 17.10.2025 року.

31.07.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача про залишення позовної заяви без руху, оскільки не сплачений судовий збір щодо позовних вимог про середній заробіток та моральну шкоду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій заперечував проти задоволення клопотання та просив розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився надав суду заяву, в якій просив вказане клопотання задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до наступного.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 просить суд скасувати наказ про звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вирішуючи питання про відповідність позовної заяви вимогам ст.175 та ст.177 ЦПК України, а саме сплаті судового збору в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на те, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), і сама виплата, відповідно, названа середньою заробітною платою.

Відповідно до підпункту 2.2.12 пункту 2.2 розділу 2 Інструкції № 114/8713 до фонду додаткової заробітної плати включається оплата за невідпрацьований час, зокрема, оплата простоїв не з вини працівника. В зазначеній Інструкції середній заробіток за час вимушеного прогулу не віднесено до вичерпного переліку виплат, що не належать до фонду оплати праці.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Даний висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Заробітна плата не може сплачуватися особі, яка не перебуває в трудових відносинах з роботодавцем, який проводить виплату. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати бо є заробітною платою. Отже, спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Така правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 08.02.2022 року №755/12623/19.

Враховуючи те, що середній заробіток за час вимушеного прогули відноситься до складової заробітної плати, то в цій частині позовних вимог позивач підлягає звільненню від сплати судового збору, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовій збір».

Вирішуючи питання щодо відповідності позовної заяви вимогам ст.175, 177 ЦПК України, на які посилається представник відповідача в іншій частині клопотанні суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити поштовий індекс, відомості про наявність чи відсутність електронного кабінету; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці та зазначений обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

З тексту позовної заяви вбачається, що представник позивача не зазначив поштовий індекс сторін та відомості про наявність чи відсутність електронного кабінету, чим порушив вимоги ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України "Про судовий збір" не визначає пільг щодо сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у вказаній категорії справ. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 725/5849/20.

Згідно позовних вимог ОСОБА_1 просить стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Отже, вимоги про стягнення моральної шкоди у грошовому вимірі є майновими і відповідно такими, що обкладаються судовим збором.

В свою чергу, позивач визначив даний позов як такий, що не містить вимог майнового характеру та не додано документу про сплату судового збору, в частині стягнення моральної шкоди, чим порушив вимоги ст.175 та 177 ЦПК України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового визначає Закон України «Про судовий збір».

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина першастатті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працезданих осіб з 1 січня 2025 року 3028,00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.187 ч.11 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання представника відповідача задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного закладу «Міжнародний ліцей «Михаїл» с. Чайки про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Позивачу надати строк на усунення недоліків, які вказані у мотивувальній частині цієї ухвали протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію даної ухвали направити позивачу та представнику позивача.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О.Хацько