РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4997/25

провадження у справі № 2/0285/2286/25

27 листопада 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді Михайловської А. В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І. І.,

сторони у справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»), представник позивача Какун А.С.,

відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача Яресько Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив :

05.09.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 ,, в якій просив стягнути з останнього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості :

за Кредитним договором № 18631-11/2023 в розмірі 45 750,00 грн;

за Договором позики № 4181371 в розмірі 12 479,67 грн;

за Договором позики № 76325392 в розмірі 10 245,72 грн;

а всього 68 475,39 грн, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14.11.2023 між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 18631-11/2023 у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису.

24.05.2024 між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24052024, за яким згідно до відповідного Реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 45 750,00 грн, з якої 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 750,00 грн сума заборгованості за відсотками.

15.12.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 4181371 у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»укладено Договір факторингу №14/06/21, за яким згідно до відповідного Реєстру боржників від 25.07.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 12 479,67 грн, з якої 3 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 979,67 грн сума заборгованості за відсотками.

12.12.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 76325392 у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, за яким згідно до відповідного Реєстру боржників від 19.08.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 10 245,72 грн, з якої 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 245,72 грн сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідач не погашає наявну заборгованість перед позивачем, змушені звернутися до суду.

08.09.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.09.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав про часткове визнання позовних вимог. Просив задовольнити позовні вимоги частково в загальній сумі 814,89 грн, в іншій - відмовити. В обгрунтування своєї позиції вказав на те, що відповідач є військовослужбовцем за мобілізацією з 21.03.2022, на якого розповсюджуються пільги, встановлені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема в частині ненарахування процентів за користування кредитом. Крім того вказав, що відповідачем було неодноразово внесено грошові кошти в рахунок погашення боргу за договорами від 14.11.2023 від 15.12.2023 та від 12.12.2023. Отже, враховуючи ту обставину, що проценти по кредитах не нараховуються відповідачу як військовослужбовцю, і взявши до уваги проведені ним оплати, які також визнаються позивачем, оскільки відображені у відповідних Розрахунках, дійсний борг відповідача становить : по договору від 14.11.2023 375,00 грн; по договору від 15.12.2023 394,17 грн; по договору від 12.12.2023 45,72 грн, про що надає відповідні контррозрахунки. Крім цього просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Просив вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2023 між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 18631-11/2023 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10 000,00 грн на строк 360 днів за процентною ставкою 2,50% в день.

Цей Договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України Про електронну комерцію.

24.05.2024 між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24052024, за яким згідно до відповідного Реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 18631-11/2023 від 14.11.2023 в загальній сумі 45 750,00 грн, з якої 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 750,00 грн сума заборгованості за відсотками.

15.12.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 4181371 у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав позику у сумі 3 500,00 грн на строк 26 днів за процентною ставкою 3, 00% в день.

Цей Договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України Про електронну комерцію.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, строк дії якого неодноразово продовжено відповідними додатковими угодами, за яким згідно до відповідного Реєстру боржників від 25.07.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 12 479,67 грн, з якої 3 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 979,67 грн сума заборгованості за відсотками.

12.12.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 76325392 у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав позику у сумі 3 000,00 грн строком на 30 днів з процентною ставкою 2,5 % в день.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено Договір факторингу №14/06/21, строк дії якого неодноразово було продовжено, за яким згідно до відповідного Реєстру боржників від 19.08.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 10 245,72 грн, з якої 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 245,72 грн сума заборгованості за відсотками.

Сторона відповідача визнає факт укладення відповідних договорів з первісними позичальниками та надання відповідачу відповідних грошових коштів у кредит та позику.

Разом з тим відповідачем не оспорено, частково визнано,суму заборгованості за відповідними договорами.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за договорами позики та кредиту.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ).

Вирішуючи даний спір на підставі наданих доказів, судом встановлено факти укладення між первісними позикодавцями / кредитодавцями та відповідачем ОСОБА_1 . Кредитного договору № 18631-11/2023,Договору позики № 4181371, Договору позики № 76325392 та видачі відповідачу відповідних грошових коштів в порядку їх виконання, а також існування заборгованості.

Вказані обставини відповідачем не спростовано та не оспорено, що вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву.

Разом з цим, вирішуючи питання про розмір фактичної заборгованості відповідача за договорами, судом встановлено наступне.

Щодо нарахування процентів.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей`закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Як вбачається з долучених до відзиву на позовну заяву доказів відповідач ОСОБА_1 , з 21.03.2022 був призваний по мобілізації до ЗСУ, що вбачається з копії військового квитка.

Таким чином, у період строку кредитування/позики відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», та у нього був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині заборгованості за відсотками ззадоволенню не підлягають.

Щодо розміру основного боргу ( тіла) позики/ кредиту.

Судом встановлено та сторонами не оспорено факту часткової оплати відповідачем по укладеним договорами. Вказаний факт вбачається з відповідних розрахунків, поданих позивачем, а також визнається стороною відповідача.

Таким чином взявши до уваги проведені відповідачем оплати, які визнаються позивачем, оскільки відображені у відповідних розрахунках, та надані представником відповідача контррозрахунки, суд вбачає доведеною суму боргу по договору від 14.11.2023 375,00 грн ( оплата відповідача у сумі 9 625,00 грн); по договору від 15.12.2023 394,17 грн ( оплата відповідача у сумі 3 105,83 грн); по договору від 12.12.2023 45,72 грн ( оплата відповідача у сумі 2 954,28 грн ), що складає у загальному 814,89 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості у загальній сумі 814,89 грн, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно погоджених умов кредитування, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог становить 36,03 грн ( 1,19%).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, заявлених представником відповідача у сумі 12 00,00 грн, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником відповідача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що розмір заявлених ними витрат є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.

У зв`язку з вищезазначеним, взявши до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд, вирішуючи питання про компенсацію відповідачу розміру витрат на правову допомогу, визначає їх у зменшеному розмірі у сумі 3 500 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат.

Керуючись статтями 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 284, 289, 352, 354, 355Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 814 ( вісімсот чотирнадцять) грн 89 коп, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 36 ( тридцять шість) грн 03 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін :

- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, місцезнаходження - 01032 м. Київ, вул.Симона Петлюри, 30);

- відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ).

Дата складення повного судового рішення 27.11.2025.

Суддя А.В.Михайловська