Справа 333/2588/24
Пр. № 2/333/191/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивачки - адвоката: Іванісова В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовувала наступним.

Позивачка зазначає, що вона з 1995 року співмешкала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом за адресою:

АДРЕСА_1 . З 1995 року вона разом з ОСОБА_2 вели спільне господарство, разом заробляли на життя та забезпечення побутових умов, придбавали побутову та кухонну техніку, меблі, одяг та взуття, здійснювали поточний ремонт квартири та внутрішніх мереж. Разом планували спільний бюджет, витрати на оплату комунальних платежів, харчування, відпочинок та дозвілля.

Також разом було прийнято рішення за спільні кошти придбати автомобіль З АЗ VIDA, який був зареєстрований 28.01.2021 року на ОСОБА_2 . Автомобілем вони користувались для задоволення спільних потреб, здійснення закупок у магазинах, відвідування родичів та друзів, поїздки на відпочинок та ін.

Позивачка зазначає, що разом з ними проживала її донька, з якою ОСОБА_2 був у доброзичливих відносинах, відносився до неї як до своєї доньки, приймав участь у вихованні та забезпеченні необхідним для розвитку дитини, як і фізично так і психологічно. Її донька відносилась до ОСОБА_2 , як до батька, відносини були взаємоповажними та теплими.

Фактично вони проживали, як родина, спілкувались з її батьками та сестрою та племінником ОСОБА_2 , які проживали поруч. Також проводили час з друзями за містом та у дачному будинку її батька. Святкували разом дні народження, Новий Рік та інші свята. У літку разом відпочивали на морі.

Проживаючи разом однією родиною, враховуючи те, що спільне життя ґрунтувалось на принципах поваги та підтримки один до одного, дотримання особистих інтересів та вподобань, потреби у реєстрації шлюбу не було. Шлюб між нею та ОСОБА_2 не реєструвався.

У 2020 році у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я, що було наслідком раніше перенесеного інфаркта міокарда, що у подальшому і стало причиною смерті. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

По смерті ОСОБА_2 , вона як його дружина, вшановуючи його пам`ять, як свого чоловіка, влаштувала його поховання з усіма установленими звичаєм діями, пов`язаних з необхідними традиціями та з виконанням релігійних настанов. Отримала Свідоцтво про смерть та Свідоцтво про поховання. У подальшому нею було організовано та оплачене встановлення пам`ятної стели.

Фактично у ОСОБА_2 у власності був зареєстрований транспортний засіб З АЗ VIDA, 2012 р.в., рег.№ НОМЕР_1 ., який вони купили разом.

З дати смерті ОСОБА_2 та на даний час автомобіль ЗАЗ VIDA, 2012 р.в., рег.№ НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію знаходяться у неї.

Після поховання вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Тетяни Михайлівни, із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на автомобіль - ЗАЗ VIDA, 2012 р.в., рег.№ НОМЕР_1 . У задоволенні заяви було відмовлено у зв`язку з відсутністю документа на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Відсутність документальних доказів спільного проживання із спадкодавцем та відмова від видачі свідоцтва на спадкове майно стало підставою для звернення із даною позовною заявою до суду.

На підставі вищевказаного, позивачка просить суд:

1. Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю.

2. Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на транспортний засіб - ЗАЗ VIDA, 2012 р.в., рег.№ НОМЕР_1 ., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2024 р. відкрито провадження у цій справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження та встановлений сторонам строк для надання заяв по суті спору.

Відповідачем поданий відзив на позов в якому він зазначив, що позивачкою не надано беззаперечних доказів, які підтверджують сімейні відносини як подружжя між позивачкою та померлим ОСОБА_2 , які існували протягом більше п`яти років до смерті останнього. У разі підтвердження позивачем цієї обставини під час розгляду справи, просив розглянути позовні вимоги на розсуд суду.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2024 р. задоволено клопотання позивача та постановлено: витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Тетяни Михайлівни належним чином засвідчену копію спадкової справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 27.02.2025 р. постановлено: витребувати з Територіального сервісного центру №2341 Регіонального сервісного центру у Запорізький області, з Територіального сервісного центру №2342 Регіонального сервісного центру у Запорізький області, Територіального сервісного центру №2343 Регіонального сервісного центру у Запорізький області, з Територіального сервісного центру №2348 Регіонального сервісного центру у Запорізький області (в залежності від центру, в якого перебуває запитувана судом інформація) інформацію про власника транспортного засобу ЗАЗ VIDA, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , коричневого кольору, на теперішній час.

Ухвалою суду від 05.06.2025 р. постановлено: витребувати з Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) відомості про наявність/відсутність інформації про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та ОСОБА_3 , 1974р.н.

Протокольною ухвалою суду від 04.06.2025 р. закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті.

Позивачка та її представник в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, зазначених в позові. Додатково позивачка пояснила, що вони працювали та заробляли кошти, які були спільними, на які купили автомобіль та пригнали його з м. Бучі Київської області. Транспортний засіб, ключі від нього наразі перебувають у її володінні. ОСОБА_2 не хотів укладати шлюб, тому жили без реєстрації шлюбу. Він раніше перебував у шлюбі, від якого в нього була донька ОСОБА_4 , як відомо позивачці, вона наразі мешкає в Польщі. У ОСОБА_2 була сестра та племінник, з якими позивачка також спілкувалась.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи обізнаний, заяв про відкладення слухання справи не заявляв.

Ухвалою суду від 19.12.2024 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 . Під час подальшого розгляду справи встановлено, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до пред`явлення цього позову.

Суд, вислухав пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали та інші докази по справі, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок хвороби помер ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та довідки про причини смерті, свідоцтва про поховання.

Відповідно до Договору від 17.10.2022 р., укладеного між позивачкою та ТОВ «Інтек», Акту 797 від 17.10.2022 р., гарантійного талону на вироби від 02.10.2023 р. позивачка понесла витрати на поховання ОСОБА_2 у сумі 5595,00 грн. та встановлення на могилі останнього пам`ятної стели в розмірі 11000,00 грн.

Відповідно відповіді Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на вищевказану ухвалу суду, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний актовий запис № 171 про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , складений 19.04.2001 р. Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до копії свідоцтва на транспортний засіб та відповіді Територіального сервісного центру №2343 Регіонального сервісного центру у Запорізький області, на зазначену вище ухвалу суду, згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 19.03.2025р. автомобіль ЗАЗ VIDA 2012р.в. ДНЗ НОМЕР_3 колір коричневий належить гр. ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає АДРЕСА_2 . Автомобіль зареєстровано 28.01.2021 р. в ТСЦ 3247 РСЦ МВС В Київській та Чернігівській областях.

Відповідно до копії паспорту позивачки, місце проживання останньої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 26.09.2025 р., виданої ОСББ «Складська-2», позивачка проживала з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 з 2016 р. (рік створення даного ОСББ) по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На наданих позивачкою світлинах зображене дозвілля та святкування позивачкою свят в колі компанії людей, в тому числі ОСОБА_2 .

Зі спадкової справи ОСОБА_2 вбачається, що 31.01.2023 р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М., із заявою про прийняття спадщини у вигляді спірного транспортного засобу, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 на підставі ст. 1264 ЦК України, в якій також повідомила про наявність іншої спадкоємиці рідної сестри померлого ОСОБА_5 . Згідно з інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, від 01.09.2023 р., ОСОБА_2 з 27.09.2012 р. по день його смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним на момент смерті були зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (племінник ОСОБА_2 ). ОСОБА_5 була власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою приватного нотаріуса Бахматської Т.М. від 25.09.2023 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний автомобіль, в зв`язку з ненаданням документів на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 .

Відповідно до відповіді Департаменту адміністративних послуг ОСОБА_7 , знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що є батьком позивачки, йому відомо, що вона з ОСОБА_2 з 1995 р. перебувала у цивільному шлюбі. Спочатку вони жили на орендованих квартирах, потім придбали квартиру по АДРЕСА_3 , де разом мешкали. Право власності на цю квартиру зареєстроване за позивачкою. Також вони разом за спільні кошти придбали автомобіль. Позивачка працювала кухарем. ОСОБА_2 не працював, оскільки мав інвалідність.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона та позивачка мешкають в одному багатоквартирному будинку. Як їй відомо, що позивачка та ОСОБА_2 мешкали як чоловік та жінка, вони жили разом, вели спільне господарство протягом 15-20 р., змінили декілька автомобілів. Бачила, що він привозив дитячу стінку.

З урахуванням близьких родинних відносин між свідком ОСОБА_10 та позивачкою, і як наслідок його заінтересованості в задоволенні позову його доньки, суперечностей в його поясненнях, в тому числі з поясненнями позивачки, яка зазначила, що вона та ОСОБА_2 працювали та на спільні кошти придбали спірний автомобіль, а свідок зазначив, що донька працювала кухарем, а ОСОБА_2 не працював та мав інвалідність, при цьому також наполягав, що спірний транспортний засіб, а також квартира, в якій мешкає позивачка придбаний на спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , хоча позивачка не зазначала в позові обставини щодо спільного придбання квартири по АДРЕСА_3 вважає, що надані свідком пояснення не є об`єктивними та достовірними.

Пояснення свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що вона була стороннім спостерігачем відносин між позивачкою та ОСОБА_2 , не була вдома за місцем їх проживання, не мала дружніх відносин з ними, та робила фактично припущення щодо їх шлюбних відносин на підставі певних поодиноких ситуацій з позивачкою та ОСОБА_2 , свідком яких вона була, наприклад, привезення ОСОБА_2 дитячих меблів за місцем проживання позивачки тощо, суд вважає недостовірними доказами у справі.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18).

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Позивачка в позові зазначає, що з 1995 р. і до смерті спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 вона перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів. Відповідний висновок також міститься в Постанові Верховного Суду у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Посилання позивачки, що вона з 1995 р. по 2004 р. фактично проживала подружжям зі спадкодавцем суд не приймає до уваги, оскільки в період з 1995 р. по 2001 р. ОСОБА_2 перебував у зареєстрованих шлюбних відносинах з іншою жінкою, і лише з 01.01.2024 р. - дати набрання чинності Цивільного кодексу України закріплено право спадкуванням за четвертою чергою.

За життя ОСОБА_2 факт проживання його з позивачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу в судовому порядку не встановлювався.

На підтвердження своїх вимог позивачкою надана довідка ОСББ про фактичне проживання ОСОБА_2 за адресою проживання позивачки з 2016 р. Відповідно до інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг приватному нотаріусу, яким відкрита спадкова справа, місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . Саме останню адресу ОСОБА_2 вказував при купівлі-продажу спірного автомобіля в 2021 р. Суд критично відноситься до зазначеної довідки ОСББ та вважає її недостовірним доказом, оскільки ОСББ, який не є розпорядником інформації щодо зареєстрованих та фактично проживаючих осіб в багатоквартирному будинку та не є суб`єктом уповноваженим видавати такі довідки, і зазначена в довідці інформації є фактично припущенням, а не достовірним фактом.

Відомості про наявність спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_2 відсутні. При цьому з матеріалів справи вбачається, що сестра померлого ОСОБА_2 ОСОБА_5 , як спадкоємиця за законом другої черги, та яка була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Позивачка зазначила, що вона на спільні кошти з ОСОБА_2 придбала спірний автомобіль, при цьому належних, достовірних доказів цього факту і заявленої обставини про спільний сімейний бюджет між ними, суду не надала.

З наданих фотографій не можливо достеменно встановити характер та тип стосунків між позивачкою та ОСОБА_2 , з них лише вбачається, що останні іноді святкували разом певні свята, відомості про дати цих світлин відсутні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що наданих позивачкою доказів у вигляді документів про витрати позивачка на поховання ОСОБА_2 та встановлення пам`ятної стели на його могилі, взятих судом до уваги, як належні та достовірні, не достатньо задля підтвердження наявності усталених сімейних відносин між позивачкою та ОСОБА_2 зі спільним бюджетом, правами та обов`язками. Таким чином, заявлений позивачкою факт постійного проживання однією сім`єю протягом п`яти років між нею та спадкодавцем ОСОБА_2 не доведений. З огляду на вказане суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення даного факту судом не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовлено судом, підстави для визнання права власності за позивачкою на спірний автомобіль в порядку спадкування як спадкоємицею четвертої черги відсутні, тому дані вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12,13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_5 , до територіальної громади в особі Запорізької міської ради () про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 01.12.2025 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова