ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3505/24 Номер провадження 22-ц/814/3496/25Головуючий у 1-й інстанції Герцов О. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" адвоката Руденко Костянтина Васильовича

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05 червня 2025 року, ухвалене суддею Герцовим О.М.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ТОВ «ФК «Процент» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 907-163-2 від 13.10.2023 року за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 47250,00 грн. за період з 11.12.2023 по 09.07.2024, що нараховані відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.10.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 907-163-2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів, до 12.10.2024, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «СЕНС БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Позивач свої зобов`язання виконав, а відповідач ухиляється від виконання зобов`язань зі сплатою відсотків за період з 11.12.2023 по 09.07.2024, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 05 червня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" заборгованість за кредитним договором № 907-163-2 від 13.10.2023 по несплаченим процентам у розмірі 33 525,00 грн (тридцять три тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень нуль копійок) за період з 23.01.2024 по 02.01.2025.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" судові витрати в розмірі 8 813,69 грн. (вісім тисяч вісімсот тринадцять гривень шістдесят дев`ять копійок), з яких: 1718,69 грн. - судовий збір; 7095,00 грн. - витрати на правову допомогу, пропорційно до задоволених вимог.

Рішення суду мотивовано тим, що визначений позивачем розмір процентів за користування кредитом виходить за граничні межі відсотків, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» на момент їх нарахування. Враховуючи положення п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" адвокат Руденко К.В., просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитування, тому суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку щодо зменшення нарахованих позивачем відсотків за кредитним договором, оскільки їх розмір та періодичність оплати визначена умовами договору та графіком платежів.

Окрім того, вказує на неправомірність зменшення судом понесених витрат на правову допомогу та суми сплаченого судового збору.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 13.10.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 907-163-2, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати Позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 грн. (далі кредит), на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору процентна ставка за користування кредитом становить 3,5 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277,50 %) користування кредитом.

Згідно з п. 4.2 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до в п. 1.8 Кредитного договору розмір та строки сплати позичальником платежів за цим договором погоджений сторонами в Додатку №1 до цього договору.

В Додатку № 1 до кредитного договору № 907-163-2 від 13.10.2023 року міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором № 907-163-2 від 13.10.2023 року, із зазначенням, крім іншого, процентів за користування кредитом, що становлять по 5250 грн. за кожні 30 днів, останній платіж 875,00 грн.

Строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку кредитування згідно додатку № 1 до цього договору.

Вказаний кредитний договір та додатки до нього підписані ОСОБА_1 13.10.2023 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 394023.

На виконання умов кредитного договору позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн., що підтверджується копією платіжного документу № 665713832 від 13.10.2023 року про перерахування коштів ОСОБА_1 відповідно до договору № 907-163-2 від 13.10.2023 року на номер картки: № НОМЕР_1 (а.с. 18).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 нараховані проценти за користування кредитом за період з 11.12.2023 по 09.07.2024, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору у сумі 47250 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначений позивачем розмір нарахованих відсотків суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування» та не відповідає п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень цього закону.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача станом на 09.07.2024 року утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором по процентам за користування кредитом в сумі 47250,00 грн., які були нараховані виходячи з процентної ставки передбаченої договором - 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування.

Разом з тим, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, що набрав чинності 24.12.2023 року (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону № 1734-VIII (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно з п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положения" доповнено пунктом 1 згідно із Законом N 3498-IX від 22.11.2023).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки кредитний договір № 907-163-2 від 13.10.2023 року укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», однак після набрання чинності цим Законом строк дії договору продовжувався, відтак положення цього Закону підлягають застосуванню до даного кредитного договору.

Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною його умовами.

Однак, частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, а саме починаючи з 24 грудня 2023 року протягом перших 120 днів, тобто до 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки для нарахування відсотків за користування кредитними коштами не міг перевищувати 2,5 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, а з 22 квітня 2024 року - 1.5 %.

Враховуючи вищевикладені законодавчі обмеження щодо розміру денної процентної ставки, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо зменшення визначеного позивачем розміру заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності зменшення розміру витрат на правничу допомогу та судового збору колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розподіл судових витрат було здійснено з врахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" адвоката Руденко Костянтина Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук