Справа № 2/593/386/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани цивільну справу за позовом, поданим представником позивача адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 до Нараївської сільської ради про скасування рішення сесії Лапшинської сільської ради від 2 червня 1999 року та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ТР № 040598, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2025 року представник позивача адвокат Мартищук Людмила Петрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд із позовом до Нараївської сільської ради про скасування рішення Десятої сесії двадцять третього скликання Лапшинської сільської ради від 2 червня 1999 року та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ТР № 040598.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послалася на те, що хоч рішенням № 53 Десятої сесії двадцять третього скликання Лапшинської сільської ради від 2 червня 1999 року спадкодавиці позивачки ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,63 га в межах згідно з планом на території Лапшинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку з чим на її ім`я Лапшинською сільською радою було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії 111-ТР № 040598, а позивачка ОСОБА_1 після смерті спадкодавиці, будучи її спадкоємцем, не має можливості переоформити належне по заповіту їй спадкове майно так як з`ясувалося, що державна реєстрація земельної ділянки площею 1,63 га в межах згідно з планом на території Лапшинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відсутня, а рішенням № РВ-022 від 17.02.2022 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у Таращанському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області позивачці було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Для встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки площею 1,63 га в натурі ( на місцевості) , що належала спадкодавиці ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності серії ІІІ-ТР № 040598, виданого Лапшинською сільською радою, позивачка зверталася до землевпорядної організації та отримала відповідь про те, що виконання робіт із землеустрою є неможливим через накладення земельної ділянки спадкодавиці ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0478 та :001:0477, які зареєстровані в Державному реєстрі прав, а тому складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою внесення відомостей про заявлену земельну ділянку в Державний земельний кадастр є неможливим.

Позивачці було роз`яснено, що земельна ділянка площею 1,63 га ОСОБА_2 відводилась в 1999 році Тернопільським філіалом інституту землеустрою з ділянки № НОМЕР_1 першочергового поділу на земельні частки (паї) під № 6, згідно проекту організації території земельних ділянок першочергового поділу на земельні частки (паї) з видачею державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Лапшин, які вийшли з членів КСП «Полісся» Лапшинської сільської ради Бережанського району, і на той час, облік земель проводився в паперовому вигляді, кадастрових номерів ділянкам не присвоювалось, а земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0478, :01:001:0477 були сформовані при складанні проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Лапшинської сільської ради Бережанського району у відповідності до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899- IV, але з помилкою - без виключення із загального масиву (поля) раніше відведеної земельної ділянки площею 1,63 га ОСОБА_2 , аналогічні помилки виявлялись неодноразово. А так як поновлення прав позивачки на отримання земельної ділянки площею 1,63 га, яка належала спадкодавиці ОСОБА_2 можливе лише в іншому місці за рахунок наявних земель запасу на території Лапшинського старостинського округу Нараївської сільської ради, бо іншим способом позивачка не матиме можливості у належний спосіб отримати успадковану після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку, а тому просила задоволити її вимоги та скасувати рішення Десятої сесії двадцять третього скликання Лапшинської сільської ради від 02 червня 1999 року в частині передачі земельної ділянки розміром 1,63 га ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом, а також визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ТР № 040598, виданий на підставі цього рішення Лапшинською сільською радою та зобов`язати Нараївську сільську раду виділити спадкоємцям ОСОБА_2 , а саме позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на території Лапшинського старостинського Округу Нараївської сільської ради за рахунок наявних земель запасу земельні ділянки в розмірі по 0,815 га кожному.

За вказаними вимогами 16 вересня 2025 року ухвалою Бережанського районного суду було відкрито провадження та вирішено розглядати їх у порядку загального позовного провадження із викликом сторін.

27 жовтня 2025 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила суд не повністю, а лише частково, скасувати п. 2 рішення № 53 Десятої сесії двадцять третього скликання Лапшинської сільської ради від 02 червня 1999 року, а саме: в частині передачі земельної ділянки розміром 1,63 га ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом та відповідно визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ТР № 040598, який був виданий Лапшинською сільською радою на підставі цього рішення та зобов`язати Нараївську сільську раду за рахунок наявних земель запасу на території Лапшинського старостинського Округу Нараївської сільської ради виділити спадкоємцям ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельні ділянки в розмірі по 0,815 га.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Мартищук Людмила Петрівна в судове засідання не з`явилися, надіслали суду заяву, у якій просили справу розглядати у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Нараївської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та взявши до уваги письмову заяву сторони позивача та визнання позову стороною відповідача, прийшов до висновку, що позовні вимоги, подані адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а ст. 15 Цивільного кодексу України гарантує кожному право на судовий захист.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Одним із принципів земельного законодавства є забезпечення гарантій прав на землю, що визначає п. ''г'' ст. 5 Земельного кодексу України. Стаття 78 Земельного кодексу встановлює, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за заповітами є спадкоємцями належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,63 га, що знаходиться на території Лапшинської сільської ради, яку останній п.2 рішення № 53 Десятої сесії Лапшинської сільської ради від 2 червня 1999 року було передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на яку їй 10 жовтня 2000 року Лапшинською сільською радою було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії 111-ТР № 040598.

Вищевказані факти підтверджуються долученими до позову та оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ТР № 040598, виданим 10 жовтня 2000 року Лапшинською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 ; рішенням № 53 Десятої сесії двадцять третього скликання Лапшинської сільської ради від 02 червня 1999 року та долученим до нього додатком - списком громадян, яким передані у приватну власність земельні частки /паї/ за рахунок земель колективної власності с/с ''Полісся'', де серед інших осіб вказано прізвище ОСОБА_2 із площею земельної ділянки 1,63га; витягом із протоколу № 3 від 16 грудня 1998 року рішення загальних зборів уповноважених Колективного сільськогосподарського підприємства - селянської спілки ''Полісся'' про вихід ОСОБА_2 із членів селянської спілки з майновим паєм та з передачею в натурі земельної ділянки /паю/ згідно із сертифікатом серії ТР 0071229 в урочищі ''Дубрівка''; проектом організації території земельних ділянок № 3, 4, 26, 36 першочергового поділу на земельні частки /паї/ з видачею державних актів на право приватної власності на землю громадянам села Лапшин, які вийшли з членів Колективного сільської підприємства ''Полісся'' Лапшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області; угодою про розподіл земельних часток /паїв/ між громадянами, які вийшли з членів с/с ''Полісся'', де під №1 зазначена спадкодавиця позивачки ОСОБА_2 , якій із ділянок першочергового паювання № 36 її ділянка зазначена під № 6; схемою розміщення земельних часток /паїв/ на ділянці № НОМЕР_1 громадян с/с ''Полісся''; ситуаційним планом розміщення земельної ділянки ОСОБА_2 та заповітами ОСОБА_2 , складеними останньою 11 червня 2001 року та посвідченими секретарем Лапшинської сільської ради, якими спадкодавиця належну їй земельну ділянку відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ТР № 040598 заповіла по 1/2 частині позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк, а саме: 19 лютого 2021 року звернулася до Бережанської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та в процесі оформлення спадкової справи дізналася, що державна реєстрація земельної ділянки площею 1,63 га в межах згідно з планом на території Лапшинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку спадкодавиці позивачки було видано Державний акт на право власності серії ІІІ-ТР № 040598, відсутня.

З метою приведення у відповідність правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку позивачка зверталася до Державного підприємства «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» , який виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Державного реєстратора Державного земельного кадастру, однак рішенням № РВ-022 від 17.02.2022 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у Таращанському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Як вбачається з Протоколу № ПП-022 від 17.02.2022 року проведення перевірки електронного документу- відомості про відповідність даних проекту землеустрою не відповідають наявним даним Державного земельного кадастру ( геодезичній та картографічним основам, даним індексним кадастрових карт ( планів), відомостям про інші об`єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки); не відповідають вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документу; даним документації із землеустрою або оцінки земель.

Із долученої до позовної заяви відповіді сертифікованого інженера -землевпорядника ФОП ОСОБА_4 на заяву позивачки щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки площею 1,63 га в натурі ( на місцевості), що належала спадкодавиці ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності серії ІІІ-ТР № 040598, виданого Лапшинською сільською радою, видно, що виконання робіт із землеустрою є неможливим через накладення цієї земельної ділянки на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0478 та :001:0477, які зареєстровані в Державному реєстрі прав та були сформовані при складанні проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Лапшинської сільської ради Бережанського району у відповідності до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV раніше, але з помилкою - без виключення із загального масиву (поля) раніше відведеної земельної ділянки площею 1,63 га ОСОБА_2 . Вказаний документ також свідчить про те, що земельна ділянка площею 1,63 га ОСОБА_2 відводилась в 1999 році Тернопільським філіалом інституту землеустрою з ділянки № НОМЕР_1 першочергового поділу на земельні частки (паї) під № 6, згідно проекту організації території земельних ділянок першочергового поділу на земельні частки (паї) з видачею державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Лапшин, які вийшли з членів КСП «Полісся» Лапшинської сільської ради Бережанського району, і на той час, облік земель проводився в паперовому вигляді, кадастрових номерів ділянкам не присвоювалось.

Таким чином, для виділення земельної ділянки спадкодавиці ОСОБА_2 розміром 1,63 га відповідно до Державного акту на право власності серії 111-ТР № 040598 в натурі бракує площі земельної ділянки. Зазначені обставини виникли через помилку при проведенні робіт з поділу на земельні частки та яка повинна би виявитися при складанні технічної документації Державним підприємством «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», який виготовив технічну документацію, провів необхідні вимірювання, погодив межі суміжних земельних ділянок та встановив межові знаки.

Отже, судом встановлено, що право позивачки як спадкоємиці ОСОБА_2 щодо володіння, користування чи розпорядження отриманою згідно заповіту у спадок їй земельною ділянкою порушене через накладення земельної ділянки спадкодавиці ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0478 та :001:0477, які зареєстровані в Державному реєстрі прав, а тому складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою внесення відомостей про заявлену земельну ділянку в Державний земельний кадастр є неможливим.

Згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року за № 43, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою покладалося на центр ДЗК та його структурні підрозділи.

Підпунктом 4.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі передбачено, що Записи в державних актах на право власності на земельну ділянку мають бути зроблені державною мовою чітко і розбірливо, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку державного акту не допускається, тому із зазначених підстав виправити виявлені помилки не видається можливим.

Отже, вищевказаною Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації.

Крім того, з 01 січня 2013 року видача державних актів на право власності на землю не здійснюється, таке право особи посвідчується та оформляється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 152 Земельного Кодексу України передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Власник земельної ділянки, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою як передбачено ч.2 ст. 152 ЗК України.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України визнається недійсним.

За таких обставин, суд приймає до уваги твердження сторін, що право позивачки порушене через накладення земельної ділянки спадкодавиці ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0478 та :001:0477, які вже зареєстровані в Державному реєстрі прав, що унеможливлює складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою внесення відомостей про заявлену земельну ділянку в Державний земельний кадастр, тобто фактичний розмір земельної ділянки не відповідає розміру, зазначеному у виданому на ім`я спадкодавиці ОСОБА_2 . Державному акті, і така невідповідність внесених до нього даних про земельну ділянку, є підставою для визнання вищевказаного Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним.

А так як належними та допустимими доказами було доведено підставність заявлених стороною позивача позовних вимог, оскільки без постановлення судом рішення позивачка, як спадкоємець по заповіту, не буде мати можливості у відповідності до ст.41 Конституції України та 78 Земельного кодексу України користуватися та розпорядитися отриманою у спадок земельною ділянкою та крім цього відповідач Нараївська сільська рада визнала позов та не заперечувала проти його задоволення про що особисто вказала у поданій суду письмовій заяві, а тому суд дійшов висновку, що у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України позовні вимоги, подані представником позивача адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 , слід задоволити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328 ЦК України, ст.78, 152, 155 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.ст. 4, 12, 19, 76- 82, 89, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 263- 265, 354ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов, поданий представником позивача адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 , задоволити.

Частково скасувати п. 2 рішення № 53 Десятої сесії двадцять третього скликання Лапшинської сільської ради від 02 червня 1999 року в частині передачі земельної ділянки розміром 1,63 га ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ТР № 040598, виданий 10 жовтня 2000 року Лапшинською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №109, який був виданий на підставі п.2 рішення №53 Десятої сесії двадцять третього скликання Лапшинської сільської ради від 02 червня 1999 року.

Зобов`язати Нараївську сільську раду за рахунок наявних земель запасу на території Лапшинського старостинського Округу Нараївської сільської ради виділити спадкоємцям ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельні ділянки в розмірі по 0,815 га.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.