Провадження № 2/742/1430/25
Єдиний унікальний № 742/2703/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., за участю секретаря судового засідання - Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Прилуцької окружної прокуратури в інтересах Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Прилуки-Гарантбуд», про витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Прилуки-Гарантбуд», про витребування земельної ділянки, у якому просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:0161, розташовану на території Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області та стягнути судові витрати по справі.

Позов мотивований тим, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 742/1254/25 від 10.04.2025 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000022 судом установлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-15405/14-17-сг від 28.09.2017 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність», отримала земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1041 площею 2 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташована на території Піддубівської сільської ради (тепер Сухополов`янська ОТГ) Прилуцького району, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про право приватної власності № 22749649.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_1 , маючи на праві власності земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», повторно в порядку безоплатної приватизації на підставі рішення 2 (позачергової) сесії 7 скликання Малодівицької селищної ради від 05.12.2017 ОСОБА_1 отримала земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0161, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Обичівської сільської ради Прилуцького району. Право власності зареєстровано 05.02.2018. Номер відомостей про речове право 24710736.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області підтверджено, що ОСОБА_1 на час отримання у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0161, площею 2,0000 га, мала на праві власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:000:1041, площею 2,0000 га, що є порушенням вимог ст. 116, 118, 121, 125 Земельного Кодексу України.

Таким чином, земельна ділянка, що знаходиться в адмінмежах Малодівицької селищної ради, вибула із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання.

У судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідачка не з`явилася до суду також, проте відповідно до адресованої суду письмової заяви позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі №742/1254/25 від 10.04.2024 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (а.п.10-12).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №425114137, ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-15405/14-17-сг від 28.09.2017 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність», отримала земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1041 площею 2 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташована на території Піддубівської сільської ради. Крім того, на підставі рішення 2 (позачергової) сесії 7 скликання Малодівицької селищної ради від 05.12.2017 ОСОБА_1 отримала земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0161, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Обичівської сільської ради Прилуцького району. Право власності зареєстровано 05.02.2018 (а.п.13-14).

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0161, площею 2,0000, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Обичівської сільської ради Прилуцького району підтверджується також Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.п.15).

Відповідно до копії заяви від 15.06.2017, ОСОБА_1 просила надати їй у власність земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, із земель резервного фонду Піддубівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.п.16).

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території на території Піддубівської сільської ради Прилуцького району (а.п.18-19).

Наказом Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області від 16.06.2017 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Піддубівської сільської ради Прилуцького району (а.п.17).

Наказом Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області від 28.09.2017, ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1041 площею 2 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташована на території Піддубівської сільської ради (а.п.20-22).

29.11.2017 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу їй у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с.Обичів Прилуцького району Чернігівської області (а.п.25).

На підставі рішення 2 (позачергової) сесії 7 скликання Малодівицької селищної ради від 05.12.2017 ОСОБА_1 отримала земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0161, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Обичівської сільської ради Прилуцького району (а.п.26).

09.02.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Прилуки-Гарантбуд» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0161 (а.п.27-30).

Частиною 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України (статті 13, 14) визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За таких обставин, реалізація повноважень територіальними органами Держгеокадастру має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Пункт 14 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власносіт та інших речових прав проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

У постанові об`єднаної палати Касаціного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 зазначено, що згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, Веровний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі

№ 922/2062/20.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав повинні відповідати відомостям, що місяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Наведеною нормою законодавець врегулював ситуацію, коли відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним не скасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X Земельного кодексу України «Перехідні положення» доповнено п. 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Водночас, власник майна, з дотриманням вимог ст. 387 Цивільного кодексу України, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.

У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц, провадження № 14-208цс18, зроблено висновок, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене «введення» полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 26.06.2019 у справі № 911/2258/18 та від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17.

Відповідно до п.п. 4 п. «а» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: звернення до суду про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 вищезгаданого Закону органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 незаконно повторно використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання та отримала у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0161, площею 2,0000, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Малодівицької селищної ради Прилуцького району, тому зазначена земельна ділянка підлягає витребуванню з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачкою, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 50% судового збору у розмірі 1514,00 грн, сплаченого при поданні позову до суду, а решту 50% судового збору у розмірі 1514,00 грн стягнути з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.2, 12, 13, 76, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Прилуцької окружної прокуратури (адреса: вул. В`ячеслава Чорновола, буд.50А, м.Прилуки, Чернігівська область, 17500) в інтересах Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (код , адреса: вул.Слобідська, буд.3, с.Мала Дівиця, Прилуцький район, Чернігівська область, 17523) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Прилуки-Гарантбуд» (код , адреса: пров.Фермерський, буд.1, с.Обичів, Прилуцький район, Чернігівська область, 17520), про витребування земельної ділянки задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:0161), розташовану на території Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (колишньої Обичівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача Державна казначейська служба України м.Київ; рахунок отримувача UA0006008) 50% судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 1514 (тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Повернути Чернігівській обласній прокуратурі (отримувач Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача Державна казначейська служба України м.Київ; рахунок отримувача UA0006008) з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при подачі позову, згідно з платіжною інструкцією №1317 від 13 травня 2025 року, у розмірі 1514 (тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.12.2025.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО