Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

01 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., розглянувши в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею 23-х років, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дорош С.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до закінчення ним навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач, який є його рідним батьком, сплачував аліменти на його утримання до досягнення 18 років. 06.08.2025 йому виповнилось 18 років, стягнення аліментів було припинено. На теперішній час він є студентом першого курсу Криворізького національного університету, на денній формі навчання, період навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Його навчання потребує значних коштів на харчування, придбання літератури, проїзд до навчального закладу, придбання одягу, навчального інвентарю. Відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 11.04.2024 і 18.06.2024 зник безвісті поблизу населеного пункту Глибоке Харківського району Харківської області. Після зникнення на території бойових дій відповідач припинив матеріально допомагати позивачу, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 12 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Дорош С.П. у судове засідання не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 08.11.2006 року.

Згідно довідки виданої проректором Криворізького національного університету №38-60 від 14.08.2025, ОСОБА_1 є студентом 1 курсу будівельного факультету Криворізького національного університету, групи БІ-24-1 за спеціальністю 192 Будівництво та цивільна інженерія, денної форми здобуття вищої освіти за кошти державного бюджету. Тривалість навчання за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 3 роки 10 місяців: з 01.09.2024р. по 30.06.2028р.

Згідно сповіщення сім`ї №МПЗ/6937 від 21.06.2024 року, адресованому ОСОБА_1 , вбачається, що рядовий ОСОБА_2 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, в бою за Україну, її свободу та незалежність, 18 червня 2024 року зник безвісті, при виконанні бойового завдання, поблизу населеного пункту Глибоке, Харківського району Харківської області.

Правовідносини між сторонами регулюються СК України.

За частиною 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Цивільна правоздатність особи це здатність мати цивільні права та обов`язки, яку мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. (ст. 25 ЦК України).

Суд зазначає, що відповідач ОСОБА_2 з 18.06.2024 набув статус особи, яка безвісти зникла за особливих обставин, однак, такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов`язку, передбаченого ст.198 СК України, утримувати повнолітніх дітей.

Пунктом 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» встановлено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

В даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 (Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 103 від 30.01.2024).

Згідно п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

П. 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Згідно п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Отже, за відповідачем ОСОБА_2 за місцем військової служби у ВЧ НОМЕР_1 зберігаються основні та додаткові виплати видів грошового забезпечення, які є доходом відповідача, та з яких можуть відраховуватись аліменти.

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно ст. 199 СК України, якщо дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжує навчатися і що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішуючи питання про можливість стягнення аліментів із відповідача на утримання його повнолітньої дитини, суд враховує встановлені в судовому засіданні обставини та докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина відповідачем не надано.

Виходячи з викладеного, та, враховуючи, що період стягнення аліментів визначений у відповідній довідці навчального закладу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у зв`язку з навчанням у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до закінчення навчання 30 червня 2028 року.

При цьому суд не визначає мінімальну межу стягуваних аліментів, оскільки відповідно до ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину встановлений не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як позивач у зв`язку із досягненням повноліття не має правового статусу дитини за положеннями СК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 191, 199 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 280-282, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею 23-х років - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 10 вересня 2025 року та до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 01 грудня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт