Провадження №2/523/8624/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2025 р. суддя Пересипського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Пересипського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту нерухомого майна, що накладений в рамках виконавчого провадження,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою та просив суд зняти арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9309105 від 03.12.2009 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухому майно; власник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АН № 352909 від 01.12.2009 року.

Уважно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за зазначеним позовом, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9309105 від 03.12.2009 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухому майно; власник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АН № 352909 від 01.12.2009 року.

Таким чином, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні АН № 352909, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якої вбачається, що арешт на все майно заявника був накладений у в рамках виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень, учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Як вже вказувалось вище, щодо ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження АН № 352909, у якому він є боржником, тобто, заявник є стороною відповідного виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні та він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, так як законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Подібний висновок щодо порядку пред`явлення позовів про зняття арешту з майна викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц та Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 554/7908/17-ц, від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 та підтверджується змістом ст. ст. 447, 451 ЦПК України, ч. 1 ст. 59, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, необхідно розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Позов пред`явлено боржником виконавчого провадження щодо виконавчих дій, які здійснюються під час виконання рішення суду, тому відсутні підстави для зняття арешту з майна судом. Позивачем обраний неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки питання зняття арешту під час здійснення виконавчого провадження, має розглядатися в порядку оскарження дій або бездіяльності державного виконавця.

За наведених обставин, виходячи з обраного скаржником способу захисту, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за зазначеним позовом.

З дотриманням вимог частини п`ятої статті 186 ЦПК України слід роз`яснити позивачу його право звернутись зі скаргою та оскарженням боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пересипського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту нерухомого майна, що накладений в рамках виконавчого провадження.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право звернутись з зі скаргою за правилами розділу VII ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя