КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2625/25
Провадження № 2/488/1667/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.11.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 4390,60 грн., щомісячно, на період навчання, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання - 30.06.2026 року.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.09.2024 року ОСОБА_3 стала повнолітньою, поступила на навчання задля отримання вищої освіти. Відповідач не надає належної й систематичної допомоги на утримання старшої доньки. Станом на сьогодні, ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні позивачки, є студенткою Херсонського кооперативного економіко-правового фахового коледжу І-ІІ рівня акредитації. Навчається на ІІІ курсі коледжу, форма навчання денна, спеціальність 081 Право.

Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, частково надавав кошти лише на оплату навчання доньки, є працездатним, отримує достатній дохід, позивачка просить позов задовольнити.

30.06.2025 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання сторони не з`явилися.

21.07.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову через недоведення необхідності фінансового забезпечення повнолітньої доньки. Відзив вмотивовано тим, що він оплачує половину за навчання доньки, ОСОБА_4 навчається в онлайн форматі, тому не витрачає кошти на транспорт. Доказів, які б свідчили, що позивачка проживає разом із донькою, несе витрати на її повсякденні потреби, харчування, речі тощо, суду не надано. Також зазначив, що сплачує аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та має на утриманні ще й матір, яка потребує стороннього догляду. Крім того вказав, що внаслідок несення служби в ЗСУ має незадовільний стан здоров`я.

06.08.2025 року третя особа ОСОБА_3 надала суду письмові пояснення, в яких просить позов задовольнити. Пояснила, що постійно проживає із матір`ю, перебуває на її утриманні. Як на її безпосереднє утримання необхідні кошти так й на навчання, зокрема, проживання, одяг, харчування, підручники, організацію навчання, тощо. Зайнятість у навчанні, хоч й в дистанційному варіанті, потребує чимало часу у день, додаткових, домашніх завдань, тому ОСОБА_3 не має часу для працевлаштування й роботи, тим більше, що не має робочої спеціальності щоб конкурувати на ринку праці. Вказала, що дистанційна форма навчання так само потребує коштів, організації навчання, скачування підручників і інших джерел навчання, що інколи відбувається за кошти. Просила розглядати справу без її участі.

22.08.2025 року відповідач надав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що посилаючись на витрачання коштів на скачування підручників та інших джерел навчання, організацію навчання, додаткові витрати на навчання, позивачка не надає відповідних доказів існування такого роду витрат, не надає доказів сплати грошових коштів за перераховані опції навчального процесу, що ставить під сумнів існування таких витрат взагалі. Відповідач вважає, що, звернувшись з даним позовом, мати доньки жодним чином не довела факт понесення витрат на утримання доньки, нагальну необхідність батькові фінансово продовжувати забезпечувати повнолітню доньку, яка, враховуючи режим навчання, могла б самостійно почати працювати і забезпечувати себе самостійно, серед матеріалів справи немає доказів витрат на підручники, посібники або інші речі, безпосередньо пов`язані з навчанням. Позивачка в позовній заяві не навела у зв`язку з чим донька потребує матеріальної допомоги, наявність всіх факторів для доведення необхідності участі батьків в утриманні дитини, яка продовжує навчання, як наслідок - дана вимога не може бути задоволена.

22.10.2025 року позивачка надала суду письмові пояснення, в яких просила позов задовольнити повністю, оскільки донька проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. На утримання доньки необхідні кошти на період навчання, зокрема, проживання, одяг, харчування, підручники, організацію навчання й дозвілля тощо. Вказані витрати є беззаперечними та заявлений розмір аліментів є мінімальним для задоволення потреб доньки, яка продовжує навчання.

05.11.2025 року представник позивачки - адвокат Приземний С.С. надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі та участі позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх у супкупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Миколаївському фаховому коледжі бізнесу і права, І рівня акредитації, денного відділення спеціальності 0821 Право, термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року. Стипендія в коледжі не нараховується, навчання на контрактній основі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду починаючи від дня пред`явлення позову. В той же час ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Також це є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Враховуючи, що відповідач має працездатний вік, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, доказів про наявність обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем суду не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Між тим, позивачка доказів щодо необхідності визначення розміру аліментів саме у розмірі 4390,60 грн. суду не представила, тому задля забезпечення рівності балансу прав всіх учасників процесу, суд визначає аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 2000,00 грн., що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі.

Такий висновок буде відповідати принципу рівності можливостей батьків та необхідного забезпечення їхнього обов`язку по утриманню доньки, що покладений на них обох діючим законодавством.

При цьому, судом враховано, що на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.12.2023 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2833,00 грн., щомісячно.

Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні матері ОСОБА_3 не підтверджено належними доказами.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 182, 199, 200 СК України та ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 25.06.2025 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна інформація про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.І. Селіщева