Справа № 368/900/24
Провадження № 2-др/368/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря судового засідання Назаренко А.І.

представника позивача адвоката Потьомкіна С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в режимі відео конференції заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Потьомкіна Сергія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Потьомкін Сергій Олексійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анна Вікторівна про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки, зобов`язання повернути земельні ділянки власникам, -

в с т а н о в и в:

представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення, яким: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 2 147,20 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» на користь ОСОБА_1 витрати на виконання судової почеркознавчої експертизи у розмірі 11 359,20 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 400,00 грн., обгрунтовуючи наступним.

Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06.11.2025 року у справі № 368/900/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «РОЗА-Л», третя особа приватний нотаріус Заставенко А.В., про визнання права оренди відсутнім, зобов`язання повернути земельні ділянки позивачу було задоволено повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Резолютивна частина короткого тексту рішення від 06.11.2025 року не містить вирішення питання щодо судових витрат, понесених позивачами у зв`язку з розглядом справи № 368/900/24 судом.

Зокрема, позивач сплатив 2 147,20 грн. судового збору за подання позовної заяви. Квитанція про оплату судового додавалась разом з позовною заявою.

Окрім того, позивач сплатив 11 359,20 грн. за виконання призначеної судом судової почеркознавчої експертизи на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Докази сплати зазначеної суми додавались разом з клопотанням про долучення доказів від 05.12.2024 року. Вартість судової експертизи була оплачена сестрою ОСОБА_2 .

Також позивач у розділі 6 позовної заяви, серед іншого, зробив заяву про те, що докази про фактично понесені витрати позивачів на правову допомогу будуть подані до суду у строки, передбачені у ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Аналогічну заяву зробив представник позивача усно на стадії судових дебатів в судовому засіданні, що відбулось 04.11.2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до наданого у розділі 6 Позовної заяви попереднього орієнтовного розрахунку розмір витрат на правову допомогу відповідно до п. 2 Додатку 1 до Договорів №№ 251, 252, 253 Бюро та позивачі домовились про фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної у п. 1 додатків у розмірі 15400,00 грн. з кожного позивача.

Тобто, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становив: 15 400,00 грн. * 3 = 46 200,00 грн.

Однак в подальшому позов ОСОБА_1 до ТОВ «РОЗА Л» було виділено зі справи № 368/800/23 в окреме провадження справу № 368/900/24.

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи 368/900/24 у суді першої інстанції, становлять 15 400,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат до даної заяви додаються: копії рахунків на оплату № 142 від 24.03.2023 року, № 341 від 06.11.2025 року, копії платіжних інструкцій на підтвердження факту перерахування коштів за зазначеними рахунками на користь адвокатського бюро.

Також позивач наразі проходить військову службу, виконує бойові завдання в межах Дніпропетровської та Запорізької областей, пов`язані із захистом України від збройної агресії російської федерації, а тому не має фізичної можливості підписати та передати представнику акт надання послуг № 341 від 06.11.2025 року, надісланий йому новою поштою.

Тим не менш, на переконання позивача перерахованих вище доказів цілком достатньо для підтвердження розміру витрат на правову допомогу, фактично понесених позивачем. Копії договорів про надання правової (правничої) допомоги та додатків № 1 до них наявні в матеріалах справи (подавались разом з позовною заявою).

Представник відповідача в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить довідка про отримання судової повістки у формі SMS. Заяв та клопотань не надходило.

Представник третьої особи в особі приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анни Вікторівни в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне додаткове рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши представника позивача, який не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

20 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Потьомкін Сергій Олексійович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анна Вікторівна про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки, зобов`язання повернути земельні ділянки власникам.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2025 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 було задоволено та визнано відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» () право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:305:0026, площею 0,9198 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ставівської сільської ради Обухівського (колишнього Кагарлицького) району Київської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» () повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером :02:305:0026, площею 0,9198 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ставівської сільської ради Обухівського (колишнього Кагарлицького) району Київської області.

10 листопада 2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Потьомкіним С.О. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат за проведення експертизи.

Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Що стосується витрат по сплаті судового збору, то слід зазначити наступне.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анна Вікторівна про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки, зобов`язання повернути земельні ділянки власникам було проведено оплату в розмірі 2 147,20 грн. за подання позовної заяви, що підтверджується квитанцією про оплату судового збору.

Тому з урахуванням вищевикладеного, вимоги представника позивача щодо витрат по сплаті судового збору у відповідності до до ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 2 147 грн.. 20 коп.

Що стосується витрат по сплаті за судової почеркознавчої експертизи, то слід зазначити наступне.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.07.2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анна Вікторівна про скасування державної реєстрації права оренди на земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку власнику було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Вартість судової почеркознавчої експертизи складала 11 359,20 грн., оплату за яку було проведено 05.12.2024 р. сестрою позивача ОСОБА_2 за ОСОБА_1 та підтверджується копією квитанцією (т. 4 а.с. 52), а тому з відповідача ТОВ «Роза - Л» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі 11359 грн. 20 коп.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Відповідно до наданого у розділі 6 Позовної заяви попереднього орієнтовного розрахунку розмір витрат на правову допомогу відповідно до п. 2 Додатку 1 до Договорів №№ 251, 252, 253 Бюро та позивачі домовились про фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної у п. 1 додатків у розмірі 15400,00 грн. з кожного позивача.

Тобто, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становив: 15 400,00 грн. * 3 = 46 200,00 грн.

Однак в подальшому позов ОСОБА_1 до ТОВ «РОЗА Л» було виділено зі справи № 368/800/23 в окреме провадження справу № 368/900/24.

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи 368/900/24 у суді першої інстанції, становлять 15 400,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат до даної заяви додав:

копії рахунків на оплату № 142 від 24.03.2023 року, № 341 від 06.11.2025 року, копії платіжних інструкцій на підтвердження факту перерахування коштів за зазначеними рахунками на користь Адвокатського бюро, копія Акту надання послуг № 341 від 06.11.2025 року.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Отже, оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката суд вважає, що розмір заявлених до стягнення судових витрат відповідає критеріям необхідності та співмірності, а тому, виходячи з із засад розумності та справедливості, обсягу виконаних адвокатом робіт, та з урахуванням принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, підлягає до задоволення вимог позивача, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 400 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 247, 259, 260, 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Потьомкіна Сергія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 368/900/24 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Потьомкін Сергій Олексійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко Анна Вікторівна про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки, зобов`язання повернути земельні ділянки власникам.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн.. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на виконання судової почеркознавчої експертизи у розмірі 11 359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн.. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 400 (п`ятнадцять тисяч чотириста) грн.. 00 коп.

Заочне додаткове рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного додаткового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня винесення додаткового рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом додаткового судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного додаткового судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст додаткового рішення складено 28.11.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко