Єдиний унікальний номер 317/6743/24
Номер провадження 2/317/447/2025
28 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шульга Юлія Іванівна, до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування в особі Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,
У грудні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шульга Ю.І., звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, який в подальшому був уточнений. Крім того до участі у справі було залучено третю особу - Орган опіки та піклування в особі Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області.
Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що батьки позивачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 14.02.2004 по 19.06.2019 перебували у шлюбі, під час якого у них народились діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин між сторонами, син ОСОБА_5 залишився проживати з батьком, а донька ОСОБА_1 - з матір`ю.
Проте, після повномасштабного вторгнення РФ в Україну у лютому 2022 року, відносини доньки ОСОБА_1 з її матір`ю - ОСОБА_4 погіршились, у зв`язку з чим у лютому 2024 року дитина переїхала жити до батька - ОСОБА_3 . З цього часу відповідачка життям дитини не цікавилась, участі у вихованні не приймає. Позивачка перебуває на повному утриманні батька, проживає постійно з ним та з його новою сім`єю.
З наведених вище обставин та через те, що відповідач по справі взагалі не спілкується та не підтримує стосунки зі своєю дитиною, позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просила позбавити її матір - ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Раніше у судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 у судових засіданнях зауважувала, що зі своєю матір`ю вона не спілкується вже майже два роки, оскільки мати не підтримує жодного зв`язку, не піклується про неї, не відвідує, не цікавиться її життям. При цьому раніше, під час проживання разом з матір`ю у період з 2022 по 2024 роки, позивачка почувалась разом з нею у небезпеці та не мала змоги отримувати освіту.
Своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач до суду не з`явився. Відзив на позов не подав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Представник третьої особи - Служба у справах дітей Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області до суду не з`явився, раніше надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
Третя особа - ОСОБА_3 до суду не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Раніше у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, а також надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких просив позов задовольнити. Крім того зазначив, що є батьком позивачки ОСОБА_1 , яка з січня 2024 року по теперішній час проживає разом з ним та його сім`єю: дружиною ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 , а також сином від попереднього шлюбу - ОСОБА_5 на території Одеської області. При цьому мати позиваки залишилась проживати на непідконтрольній території, життям дитини не цікавиться, вихованням не займається, аліментів на утримання дитини не сплачує.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області до суду не з`явився, раніше надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з наведеним та на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд постановляє заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.
Станом на дату звернення до суду - 20.12.2024 позивачу ОСОБА_1 виповнилось повних 15 років, тому вона має цивільні процесуальні права на звернення до суду з вказаним позовом.
Відповідно до копії рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі № 312/114/19, ОСОБА_3 з 14.02.2004 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 . Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили 22.07.2019, шлюб між сторонами розірвано.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 24.09.2004 Червоною сільською радою В.Білозерського району Запорізької області, актовий запис № 12 від 24.09.2004, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_8 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17.11.2009 Червоною сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, актовий запис № 19 від 17.11.2009, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_8 .
За приписами ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
За змістом роз`яснень, що містяться у абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до копії судового наказу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 28.05.2019 у справі № 312/117/19, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду - 02 травня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 192,10 грн.
Згідно з копією заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18.04.2024 у справі № 317/1751/24, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та стягнення аліментів задоволено у повному обсязі. Визнано таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ Великобілозерського районного суду Запорізької області від 28.05.2019 у справі № 312/117/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.04.2024 та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Згідно з копією довідки від 09.12.2024, ОСОБА_3 не отримував аліменти від ОСОБА_2 за період з 17.07.2024 по 21.11.2024 згідно виконавчого листа № 317/1751/24, виданого 06.06.2024 Запорізьким районним судом Запорізької області.
Згідно з копією Акту обстеження умов проживання від 05.11.2024, за адресою: АДРЕСА_3 , неповнолітня ОСОБА_1 проживає разом з батьком - ОСОБА_3 та мачухою (дружиною батька) - ОСОБА_6 з 29.01.2024. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено належні умови. Дитина забезпечена усіма необхідними речами побутового вжитку та одягом.
Відповідно до копії характеристики, ОСОБА_1 навчається у Чорноморському ліцеї Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області з 01 березня 2024 року. Батько дитини - ОСОБА_3 - військовослужбовець, цікавиться навчанням доньки, підтримує зв`язок з класним керівником. За період навчання дитини мати не виходила на зв`язок.
Згідно з копією Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.11.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом в КНП «Чорноморський ЦПМСД» з лютого 2024 року. За медичною допомогою дитина зверталась в присутності батька - ОСОБА_3 . Мати дитини за мед. допомогою не зверталась, здоров`ям дитини не цікавилась.
Допитаний у судовому засіданні свідок - ОСОБА_6 , яка є мачухою позивачки та дружиною її батька, зазначила, що з січня 2024 року неповнолітня ОСОБА_1 проживає разом з нею та її сином, а також разом батьком дитини та його сином від першого шлюбу. ОСОБА_6 підтримує гарні відносини з ОСОБА_1 . Мати дитини життям доньки не цікавиться. Також зауважила, що дівчинка перебуває на повному утриманні свого батька.
Допитаний у судовому засіданні свідок - ОСОБА_5 , який є рідним братом позивачки, зазначив, що після розірвання шлюбу між спільними з позивачкою батьками, а саме з 2020 року він проживав разом з батьком, з яким у березні 2022 року виїхав з окупованої території. Його сестра ОСОБА_1 залишилась проживати з матір`ю, проте у січні 2024 року переїхала жити до них з батьком. З того часу мати життям сестри не цікавилась, на зв`язок не виходила.
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.08.2025 № 27, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З таким висновком органу опіки та піклування погоджується і суд з огляду на наступне.
Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Суд приходить до переконання, що змінити поведінку ОСОБА_2 по відношенню до її дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо. Відповідач не відвідує дитину, не спілкується з нею. Відомостей про те, що батько дитини чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною матеріали справи не містять.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 байдуже ставиться до питання виховання та утримання своєї дитини. Вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, у тому числі в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її гармонічного розвитку.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки (дитини) на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі у житті дитини.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні відповідачем її неповнолітньої дитини, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагався або намагається виконувати батьківські обов`язки.
На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.
Враховуючи, що батько дитини - ОСОБА_3 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з батьком, що відповідає її інтересам.
Питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд у вказаному провадженні не розглядає, оскільки вказане питання вже вирішено раніше шляхом винесення судового наказу.
Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_2 , що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позовної заява, яка містить одну вимогу немайнового характеру, а саме: у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 167 СК України, ст.ст. 4, 10, 12, 27, 47, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова