Дата документу 17.11.2025
Справа № 334/2405/25
Провадження № 2/334/1846/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., при секретарі Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, -
26.03.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник: адвокат Боярська В.Л. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства.
В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 познайомились в 2009 році, між ними виникли почуття, вони почали зустрічатись та в подальшому проживати однією родиною. На початку 2010 року позивач завагітніла від ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та ОСОБА_4 народився другий син ОСОБА_6 . Реєстрація народження дітей здійснена за заявою позивача та з її слів на підставі ч.1 ст.135 СК України, у свідоцтві про народження вказала ім`я та по батькові свого цивільного чоловіка ОСОБА_4 , а прізвище своє « ОСОБА_7 ».
У період з кінця 2009 року по 17.03.2025 року позивач та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідками з місця проживання. З дня зачаття та народження синів ОСОБА_4 визнавав своє батьківство відносно синів, цікався їх здоров`ям, виховував та приймав участь в утриманні дітей, жодного разу не заперечував факт свого батьківства, всіляко приймав участь в їх житті та вихованні. Сини дуже люблять свого батька. Між позивачем та ОСОБА_4 були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного та про своїх синів, проводили спільно час, мали взаємні права та обов`язки щодо своїх дітей.
У серпні 2024 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації і направлений для проходження військової служби. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 під час проходження військової служби помер у КНП «МРФПМП» МОР, про що позивача сповістив лікар. Оскільки шлюб між Позивачем та ОСОБА_4 офіційно не укладений їй не надають свідоцтво про смерть чоловіка, а тому вона не може надати суду.
Отже, юридично ОСОБА_4 не є батьком синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , так як до смерті не подав відповідної заяви до органів реєстрації актів цивільного стану, натомість біологічно він є їх батьком, тому наразі без рішення суду встановити факт його батьківства відносно своїх синів є неможливим. Факт того, що ОСОБА_4 є біологічним батьком своїх синів можуть підтвердити свідки, крім того, позивач вважає за необхідне призначити судову молекулярно-генетичну експертизу з метою встановлення кровної спорідненості з померлим.
У померлого ОСОБА_4 є ще брат та сестра по батькові, які також є спадкоємцями, а тому визначені як відповідачі.
Для забезпечення інтересів дітей, які мають право носити прізвище свого батька, а також для самоідентифікації дітей як повноцінних членів родини та суспільства, позивач вимушена звернутись до суду з позовом. На даний час позивач, як законний представник неповнолітніх синів, в їх інтересах має намір оформити на них пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а також інші документи та внесення відомості про батька дітей в свідоцтві про їх народження.
Прохали: 1) встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 2) зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 1041, вчиненого 21.10.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказавши в графі відомості про батька «Батько» - ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився в м. Запоріжжі, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », зазначивши в графі «Прізвище» - ОСОБА_8 , в іншій частині, в тому числі «ім`я», «по батькові», «народився» та «місце народження» дитини залишити без змін, та до актового запису про народження № 770, вчиненого 26.07.2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказавши в графі відомості про батька «Батько» - ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився в м. Запоріжжі, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », зазначивши в графі «Прізвище» - ОСОБА_8 , в іншій частині, в тому числі «ім`я», «по батькові», «народився» та «місце народження» дитини залишити без змін.
31.03.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання на 29.04.2025 року.
29.04.2025 року ухвалою суду витребувано від КНП «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради з архіву клініки біоматеріал померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , а саме: гістологічний блок, та передати його до Запорізького НДЕКЦ МВС для проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Призначено у цивільній справі судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького НДЕКЦ МВС. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1) Чи є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .? 2) Чи є біологічна спорідненість між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітніми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .? Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
05.06.2025 року ухвалою суду уточнено поставлене перед експертом в ухвалі Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2025 року питання, виклавши його в такій редакції: Чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , матір`ю яких є ОСОБА_1 .? Зобов`язано ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одночасно з`явитися до Запорізького НДЕКЦ МВС в будь-який робочий час з понеділка до п`ятниці для відібрання біологічних зразків. Надано експерту дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження (зразків букального епітелію ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , та зразків біологічного матеріалу ОСОБА_4 ) відповідно ч.4 ст.108 ЦПК України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
23.07.2025 року ухвалою судді провадження у справі поновлено та призначено до розгляду в підготовче засідання.
12.09.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник позивача: адвокат Боярська В.Л. з запереченнями на висновок судової молекулярно-генетичної експертизи, в яких посилалися на те, що у висновку експерта зазначено, що особа, генетичні ознаки зразків біологічного матеріалу з гістологічного блоку (об`єкт №№4,5), якої було встановлено, та надано на дослідження, як ОСОБА_4 не є біологічним батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але даною експертизою не встановлено, що ОСОБА_4 не є батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Під час проведення експертизи лише досліджено біологічні матеріали (гістологічний блок) надіслані КНП «Миколаївський регіональний фтизіологічний медичний центр» МОР листом з паперовою коробкою зі зразком наче від трупа ОСОБА_4 . Експертом при проведені експертизи не було встановлено, що цей зразок біологічного матеріалу належить саме ОСОБА_4 , оскільки при відкритті експертом цієї коробки на ній не було будь-яких пояснювальних написів, а отже не встановлено, що в ній були матеріали саме ОСОБА_4 , а не іншого військовослужбовця. Отже, при пакуванні коробки у конверт велика ймовірність того, що був надісланий не матеріал ОСОБА_4 . Таким чином, експерту були надані зразки букального епітелію з невідомого блоку, походження якого залишається під великим сумнівом. Окрім того, відсутні докази безперервного «ланцюга збереження» (chain of custody), що підтверджує належність наданих для дослідження зразків саме тілу ОСОБА_4 , а в умовах воєнного стану та масової загибелі військовослужбовців та навантаження медичних закладів не виключена можливість переплутання при пакуванні та надсиланні зразків іншого військовослужбовця.
Позивач наполягає на тому, що 100% ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є синами ОСОБА_4 , а він є їх біологічним батьком. Не погоджуючись з висновком експертизи, позивач звернулась до ТОВ «Генкод Діагностик» для проведення генетичного аналізу на спорідненість між синами з біологічною тіткою ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_4 . За результатами дослідження позивач отримала висновки, відповідно яких ОСОБА_9 може бути біологічною тіткою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Прохали врахувати заперечення при розгляді справи та ухвалені рішення.
15.09.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 22.10.2025 року, викликано в судове засідання для розгляду справи по суті сторони та свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Борисенко В.В.
22.10.2025 року в судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що позивача знає ще з 1985 року. Має четверо дітей, був чоловік ОСОБА_14 , прізвище не знає. Вони мешкали разом. ОСОБА_14 займався вихованням дітей, грався з ними. Вона бачила його майже кожного дня. Менші діти - ОСОБА_14 , вони були разом, потім бачила ОСОБА_15 вагітною. ОСОБА_14 відправляв її в пологовий. Вона впевнена, що молодші діти його. Коли він мобілізувався не пам`ятає, потім ОСОБА_15 сказала, що він загинув.
22.10.2025 року в судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що ОСОБА_15 знає, в неї 4 дітей, був чоловік ОСОБА_14 . Від ОСОБА_14 двоє дітей - ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . ОСОБА_14 з ОСОБА_15 проживали років 15, може більше. Вони бачили ОСОБА_15 вагітною, вони з ОСОБА_14 ходили, потім з коляскою. ОСОБА_14 грався з дітьми, більше ніж ОСОБА_15 . Діти називали його батьком. ОСОБА_14 загинув, ще року немає як дізнались про це.
22.10.2025 року в судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона сусідка ОСОБА_15 . Першого її чоловіка не знає, а другого знає - його часто називали " ОСОБА_8 ", ім`я ОСОБА_14 , двоє менших дітей його. Вони проживали разом, до останнього моменту. ОСОБА_14 загинув, їм стало відомо в цьому році. Взаємовідносини в них були добрі. Діти називали його батьком.
22.10.2025 року в судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що ОСОБА_15 знає давно, оскільки живуть в одному будинку. ОСОБА_8 знає з того часу як народився ОСОБА_18 , з 2010 року. Потім народився другий син. Знає, що він помер, здається в березні 2025 року. ОСОБА_14 займався вихованням дітей: водив до школи, все це бачила через вікно, грався з ними надворі. Обставини його загибелі не знає, знає, що він пішов на війну і загинув.
22.10.2025 року в судовому засіданні допитано в якості свідка відповідача ОСОБА_9 , яка пояснила, що позивача знає десь з 2008-2009 року, їх познайомив її брат ОСОБА_19 . Вони проживали разом. В них двоє дітей: ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Він дуже любив своїх дітей. Під час вагітності вони проживали разом. Діти відносились до ОСОБА_14 добре, вони його любили і люблять. ОСОБА_8 мобілізувався, і потім ОСОБА_15 повідомила, що він загинув. Вона не заперечує, що ОСОБА_8 був батьком своїх дітей.
22.10.2025 року в судовому засіданні експерт Запорізького НДЕКЦ МВС України Борисенко В.В. пояснила, що матеріал на експертизу надійшов з супровідним листом з відповідної установи. На фото висновку було представлено як воно виглядало в закритому вигляді і розкритому. Цей блок був без пояснювальних записів на коробці, але з супровідним листом. Вона не має права робити якісь висновки, чи той біологічний матеріал є дійсно ОСОБА_8 , це не входить до її компетенції. Є супровідний лист в якому це було вказано.
17.11.2025 року в судовому засіданні представник позивача: адвокат Боярська В.Л. позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.
17.11.2025 року позивач в судове засідання не з`явилася.
17.11.2025 року відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не надали, відзив на позов не подали.
17.11.2025 року представник третьої особи в судове засідання не з`явився.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Запоріжжя народилася позивач ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 11.06.1996 року.
ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася відповідач ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю №1235316 від 27.03.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13.04.1985 року, батьком якої є ОСОБА_20 .
18.10.2002 року відповідач ОСОБА_21 уклала шлюб з ОСОБА_22 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_23 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 18.10.2002 року.
ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Запоріжжя народився ОСОБА_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 23.10.1985 року, батьком якого є ОСОБА_20 .
ІНФОРМАЦІЯ_10 народився відповідач ОСОБА_3 , рнокпп НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю №1236762 від 27.03.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, батьком якого є ОСОБА_20 .
ОСОБА_4 є братом відповідача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2009 року по 17.03.2025 року перебували у цивільному шлюбі та проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується показаннями свідків в судовому засіданні та копією довідки ОСББ «Толока 37» від 23.03.2025 року.
Від цих стосунків у них народилися діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 21.10.2010 року, та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 21.10.2010 року.
Реєстрація народження дітей здійснена за заявою ОСОБА_1 з її слів на підставі ч.1 ст.135 СК України, оскільки батьки не перебували у шлюбі: ім`я та по батькові батька вказано її цивільного чоловіка - ОСОБА_4 , а прізвище своє « ОСОБА_7 ».
17.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_10 від 17.08.2024 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер у КНП «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради, причина смерті: казеозна пневмонія справа, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №11 від 18.03.202025 року, та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 від 25.03.2025 року.
Згідно висновків про біологічну спорідненість №МGU2371, заключення №HID25-2474/А1С1 та №HID25-2474/А1С2, проведених 18.08.2025 року ТОВ «Генкод Діагностик», встановлено, що донор зразка маркованого « ОСОБА_9 » може бути біологічною тіткою донорів зразків маркованих « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_5 ».
Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного.
Статтею 51 Конституції України, ч.2,3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.
Відповідно ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Відповідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Так, наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року №96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.
Згідно п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства.
Згідно п.2.16.4 Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Згідно п.2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Згідно п.2.22 Правил після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.
Відповідно п.6,9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Відповідно статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Верховний Суд у Постанові від 15.04.2021 року у справі №361/2653/15-ц роз`яснив, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визначення батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).
Верховний Суд у Постанові від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц роз`яснив щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є матір`ю дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з позовом про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно ст.130 СК України, з підстав того, що він є біологічним батьком дітей, однак реєстрація їх народження була проведена за її заявою на підставі ч.1 ст.135 СК України, так як на час народження дітей вони не перебували у шлюбі.
Суд, дослідивши всі наявні докази у справі, в тому числі показання свідків, які підтверджують спільне проживання сторін у справі, ведення ними спільного господарства до народження дітей та спільне виховання і утримання дітей, з урахуванням висновків про біологічну спорідненість між дітьми та відповідачем ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_4 , вважає встановленою обставиною факт походження дітей від ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому визнає його батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вносить відповідні зміни до актового запису про їх народження, змінивши їх прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » за клопотанням позивача.
Тому, суд з урахуванням найкращих інтересів дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважає, що встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_4 відносно дітей відповідає їх інтересам, при цьому негативних наслідків для дітей судом не встановлено.
Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Так як відповідачі відзив на позов не подали, в судове засідання не з`явилися, будь-яких заперечень суду не надали, то суд вирішив справу за наявними матеріалами.
Тому суд вважає, що за наявними матеріалами справи позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Так як позивач не заявляла вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд, враховуючи принцип диспозитивності, під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства задовольнити.
Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Внести зміни до актового запису про народження № 1041, вчиненого 21.10.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказавши в графі відомості про батька «Батько» - ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився в м. Запоріжжі, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », зазначивши в графі «Прізвище» - « ОСОБА_8 », в іншій частині, в тому числі «ім`я», «по батькові», «народився» та «місце народження» дитини залишити без змін.
Внести зміни до актового запису про народження № 770, вчиненого 26.07.2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказавши в графі відомості про батька «Батько» - ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився в м. Запоріжжі, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », зазначивши в графі «Прізвище» - « ОСОБА_8 », в іншій частині, в тому числі «ім`я», «по батькові», «народився» та «місце народження» дитини залишити без змін.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію заочного рішення направити відповідачам рекомендованим листом із повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 26 листопада 2025 року.
Суддя: С.М. Телегуз