Справа № 675/1926/24
Провадження № 2/675/209/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Беліци М.О., учасників справи:

прокурора: Шудри Ю.В.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача 1: Ковальської Ю.О.,

відповідача 2: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки та речових прав на неї, витребування земельної ділянки водного фонду,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури (по тексту рішення прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області (по тексту рішення відповідач 1), ОСОБА_2 (по тексту рішення ОСОБА_2 ) про визнання незаконним та скасування рішення сесії Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області №27 від 14.09.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» та передачу земельних ділянок у власність громадян», в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки водного фонду площею 0,1913 га, в межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033, площею 1,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області; зобов`язання повернути в комунальну власність територіальної громади в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області земельну ділянку водного фонду площею 0,1913 га, яка перебуває у межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033, площею 1,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0033, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області; скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Загалом позовні вимоги прокурора обґрунтовані наступними обставинами.

Так зазначає, що п. 2 рішення сесії Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області №27 від 14.09.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, передано йому у приватну власність земельну ділянку загальною площею 1 га за кадастровим номером :04:003:0033, що розташована в с. Криволука на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Вказує, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0033 за ОСОБА_2 .

Поземельна книга на земельну ділянку за вказаним кадастровим номером відкрита 07.04.2021 (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, код цільового призначення - 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства»), поземельна книга також містить відомості щодо власника земельної ділянки - ОСОБА_2 ; земельна ділянка обробляється - розорюється та використовується для вирощування сої.

За покликанням прокурора дана спірна земельна ділянка за кадастровим номером :04:003:0033 накладається на землі водного фонду, а саме на 50 метрову прибережну захисну смугу річки Горинь.

Таким чином, частина спірної земельної ділянки фактично розташована в межах прибережної захисної смуги річки Горинь та відноситься до земель водного фонду, а тому не може бути передана у приватну власність громадян.

Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06.01.2025 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено підготовче судове засідання та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.02.2025 провадження у даній справі було зупинено до залучення до участі в справі правонаступників ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 30.06.2025 поновлено провадження у справі №675/1926/24 та призначено судове засідання в рамках підготовчого засідання.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.09.2025 залучено до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.10.2025 прийнято до провадження та задоволено заяву прокурора про зміну предмету позову від 06.10.2025 у цивільній справі №675/1926/24.

Прокурор Шудра Ю.В. у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову від 06.10.2025, акцентуючи увагу, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України від 12.03.2025 №4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», яким істотно змінено порядок витребування державного та комунального майна у добросовісно набувача.

Представник позивача Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі з покликанням про необхідність задоволення позовних вимог прокурора.

Відповідачі 1, 2 у підготовчому засіданні позовні вимоги визнали повністю, про що зокрема, подали і письмові заяви із зазначенням, що їм повністю зрозумілі наслідки визнання позову.

Заслухавши пояснення та доводи прокурора, заяви представника відповідача 1, відповідача 2 про визнання позову, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом враховано наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до рішення десятої сесії Ізяславської міської ради №27 від 14.09.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та передано йому в приватну власність земельну ділянку загальною площею 1 га за кадастровим номером :04:003:0033.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на підставі рішення Ізяславської міської ради №27 від 14.09.2021 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0033 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, дата реєстрації права власності 22.10.2021). Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою №407988242 від 13.12.2024 з вказаних вище реєстрів.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-021 від 07.04.2021 встановлено, що земельна ділянка площею 1,0000 га за кадастровим номером :04:003:0033 має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Як встановлено судом, поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0033 відкрита 07.04.2021 (категорія земель землі сільськогосподарського призначення, код цільового призначення - 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства»), власник ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з рішення Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №87 від 02.09.2020 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» вбачається, що ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зокрема, для ведення особистого селянського господарства в с. Криволука, площею, 1, 00 га.

Також судом встановлено, що Сошненська сільська рада Ізяславського району Хмельницької області була реорганізована шляхом приєднання до Ізяславської міської ради Хмельницької області. При цьому відповідач 1 є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сошненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується витягом з рішення Ізяславської міської ради Хмельницької області №13 від 15.12.2020.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 11.01.2021 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства.

Згідно інформації наданої Регіональним офісом водних ресурсів у Хмельницькій області у листі №913 від 02.09.2024 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :04:003:0033, поблизу населеного пункту села Криволука, на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, знаходиться на правому березі річки Горинь права притока річки Прип`ять (басейн річки Дніпро), яка згідно ст. 79 Водного Кодексу України відноситься до середніх річок.

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №10-22-0.4-3177/2-24 від 17.09.2024 (на підставі матеріалів топографо-геодезичних робіт по встановленню меж земельної ділянки) встановлено знаходження земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033 в межах прибережної захисної смуги річки Горинь.

Крім цього, суд враховує і те, що у відповідності до отриманих результатів проведених сертифікованим інженером-землевпорядником топографо-геодезичних робіт, що викладені в протоколі огляду від 21.06.2024 та плані-схемі розташування земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :04:003:0033 площею 1,0 га знаходиться на лівому березі річки Горинь за межами населеного пункту Криволука Ізяславської міської ТГ, межа вказаної земельної ділянки знаходиться на відстані близько 25 метрів від плеса річки Горинь та засіяна рослинами «Сої»; прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах накладається на земельну ділянку площею 0, 1913 га.

Також встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :04:003:0033 станом на момент розроблення документації із землеустрою та передачі її у власність розташована вздовж берегової лінії річки Горинь, що підтверджується викопіюванням з Публічної кадастрової карти, що міститься в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №445333315 від 26.09.2025 встановлено, що право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0033, площею 1 га зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_1 (по тексту рішення відповідач 2, ОСОБА_1 ).

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Згідно ст. 19 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

У відповідності до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Частиною другою ст. 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Інших випадків, за яких можна набути право приватної власності на земельні ділянки водного фонду, у ЗК України немає.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст. 83 Земельного кодексу України).

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (ст. 84 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 61 Земельного кодексу України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, майданчиків для занять спортом на відкритому повітрі, об`єктів фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. У прибережних захисних смугах дозволяються реконструкція, реставрація та капітальний ремонт існуючих об`єктів.

Це ж закріплено і у ст. 89 Водного кодексу України.

Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий порядок їх використання та надання у користування.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Зазначене узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду. Зокрема, Верховним Судом неодноразово зазначено, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не означає відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачу у приватну власність ділянки ( постанова від 30.05.2018 у справі №469/1393/16-ц, від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц, від 1509.2020 у справі №469/1044/17).

Можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства законом не передбачена.

Судом встановлено та повністю підтверджується наданими письмовими доказами, що передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства відповідачу 2 земельна ділянка з кадастровим номером :04:003:0033 в частині площі розміром 0, 1913 га накладається на землі водного фонду - знаходиться у межах законодавчо визначеної 50 метрової прибережної захисної смуги річки Горинь, тому не могла передаватись у приватну власність під видом земель для ведення особистого селянського господарства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення сесії Ізяславської міської ради №27 від 14.09.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» та передачу земельних ділянок у власність громадян», в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки водного фонду площею 0,1913 га, в межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033, площею 1,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, прийняте з порушенням норм ст.ст. 58-61, 83 ЗК України та ст.ст. 85, 88-90 ВК України, оскільки зазначена земельна ділянка в частині площі накладається на прибережну захисну смугу річки Горинь та відповідно відноситься до земель водного фонду, щодо яких законодавчо встановлено заборону на передачу у приватну власність, зокрема для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, що одночасно потягнуло за собою протиправну зміну її цільового призначення.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність, оскільки для цього існували законодавчі перешкоди, про які відповідачі знали чи повинні були знати, проявивши розумну обачність щодо місця її розташування, поведінка обох відповідачів не була добросовісною.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (пункт 5.5), від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 90)).

Згідно ч. 2 ст. 391 ЦК України якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 16 ЦК України містить застереження про те, що суд може відмовити у захисті інтересів особи, якщо при їх реалізації вона не утримується від дій, які порушують права інших осіб, завдають шкоди довкіллю або культурній спадщині або зловживають правом в інших формах, не додержується моральних засад суспільства та інше.

При визначенні інтересу також потрібно керуватися принципом розумності, який характерний як для оцінки і врахування поведінки учасників цивільного обороту, так і для тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється під час вирішення спорів, та процесуальних норм.

Одним із критеріїв визначення того, чи є інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об`єктом судового захисту, Конституційний Суд України визначив добросовісність як загально-правовий принцип.

Вона є однією із основоположних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. З ЦК України).

Якщо закон містить абсолютну заборону, то це означає, що жодні дії, спрямовані на її обхід або порушення, не можуть вважатися добросовісними.

Таку заборону встановлено ст. ст. 83, 84 Земельного кодексу України щодо земель державної та комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність.

Отже, з огляду на зовнішні, об`єктивні, явні і видимі характерні ознаки земельної ділянки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 знав та проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом норм законодавства і, за необхідності, отримавши правову допомогу перед отриманням прав на земельну ділянку водного фонду, повинен був усвідомлювати, що вона не може використовуватися для інших цілей, ніж це передбачено її призначенням.

Спадкоємець спірної земельної ділянки ОСОБА_1 набув право власності на майно померлого (спадкодавця) не за договором купівлі-продажу чи іншим актом відчуження, а в порядку універсального правонаступництва. Це означає, що спадкоємець отримує всі права та обов`язки спадкодавця, які не припинилися з його смертю.

Якщо спадкодавець не був законним власником майна, то й спадкоємець, успадкувавши це майно, не стає його законним власником автоматично. Він отримує майно з усіма його обтяженнями та можливими претензіями третіх осіб.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем в розумінні ст. 388 ЦК України, оскільки безвідплатно отримав земельну ділянку в порядку спадкування, як і першочерговий власник ОСОБА_2 безоплатно отримав у власність спірну земельну ділянку згідно ст. 116 Земельного кодексу України.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про витребування земельної ділянки в комунальну власність територіальної громади в тій частині, що накладається на землі водного фонду є ефективним способом захисту порушеного права, метою якого є забезпечення введення власника у володіння майном, яким він позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись внаслідок державної реєстрації права власності за фізичною особою на спірну земельну ділянку.

У частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на земельну ділянку та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, судом враховано наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.09.2025 у справі №911/906/23 вказала, що земельна ділянка, яка була об`єднана з іншою ділянкою, проте межі, координати та конфігурація якої відомі, може бути витребувана в порядку статей 387, 388 ЦК України. Однак саме лише судове рішення про витребування такої земельної ділянки, яка втратила статус об`єкта цивільних прав внаслідок об`єднання з іншими земельними ділянками, правомірність набуття яких не оспорюється, не може бути підставою для проведення державної реєстрації права власності позивача на цю ділянку, адже її кадастровий номер скасований, а відповідний розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно закритий.

Реалізація позовної вимоги про витребування спірних земельних ділянок є можливою виключно за умови одночасного застосування такого способу захисту, як припинення права власності відповідача на новостворену земельну ділянку, яка набута ним з істотними вадами (дефектами), оскільки складається як із ділянок, на які відповідач має право, так і з ділянок, на які він законного права не має, що виключає можливість збереження за відповідачем права власності на цю (новостворену) ділянку цілком. Та обставина, що новостворена земельна ділянка як окремий об`єкт цивільних прав не може правомірно належати відповідачу, має наслідком також скасування її державної реєстрації.

Витребування спірних ділянок та їх виключення зі складу новоутвореної земельної ділянки не має впливати на права відповідача на ті ділянки, які правомірно належали йому до такого протиправного об`єднання. Припинення права власності відповідача на новоутворену (об`єднану) земельну ділянку, скасування її державної реєстрації та прав на неї не позбавляє відповідача можливості зареєструвати нову земельну ділянку, щодо якої немає спору, тобто ділянку за винятком спірних ділянок.

Відтак, з врахуванням змісту права, за захистом якого звернувся прокурор, а також характеру його порушення, приймаючи до уваги те, що спірна ділянка водного фонду площею 0, 1913 є частиною земельної ділянки із кадастровим номером :04:003:0033, яка сформована як єдиний об`єкт цивільних прав, а проведена державна реєстрація права власності відповідачем 2 на вказану ділянку перешкоджає поверненню земель водного фонду у розпорядження законного володільця та відновлення їх цільового призначення, суд приходить до переконання, що ефективним та належним способом захисту в даному випадку буде також скасування скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права власності відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Звернення прокурора з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у комунальну власність, що беззаперечно становить суспільний інтерес.

Щодо дотримання принципів правомірного втручання у право мирного володіння спірною земельною ділянкою суд зазначає наступне.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судом обставини, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача 2 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду, що відповідачі 1, 2 визнали позов до початку розгляду справи по суті, то наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури судових витрат у розмірі 4542 гривні 00 копійок по сплаті судового збору, а з Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області - у розмірі 1514 гривень 00 копійок.

Також у порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України підлягає поверненню з Державного бюджету України на користь Хмельницької обласної прокуратури 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом згідно №3949 від 28.11.2024 (внутрішній номер 385430618 від 28.11.2024) в сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Ізяславської міської ради №27 від 14.09.2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» та передачу земельних ділянок у власність громадян», в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки водного фонду площею 0,1913 га, в межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033, площею 1,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в комунальну власність територіальної громади в особі Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області земельну ділянку водного фонду площею 0,1913 га, яка перебуває у межах сформованої земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033, площею 1,00 га, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на земельну ділянку за кадастровим номером :04:003:0033, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0033, що розташована на території Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Стягнути з Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області () на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) судові витрати у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) судові витрати у розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок по сплаті судового збору.

Повернути з Державного бюджету України на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом згідно платіжної інструкції №3949 від 28.11.2024 (внутрішній номер 385430618 від 28.11.2024) в сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, як встановлено частиною п`ятою статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Роз`яснити, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.11.2025.

Суддя Олександр Король