н/п 2/490/3885/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

10 листопада 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Чулуп О.С. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 755602 від 19.11.2021 року у розмірі 13357,70 грн., з яких 8334,51 грн., - сума заборгованості за тілом кредиту; 5023,19 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.11.2021 року між ТОВ "Слон Кредит" та ОСОБА_1 , було укладено договір про надання споживчого кредиту № 755602 згідно якого Банк надає Позичальнику кредит в загальній сумі 12500 грн., на споживчі потреби, строк повернення до 19.11.2022 року.

Згідно п. 1.5 Договору процентна ставка за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредиту 100% річних.

Згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту налаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 10000 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 та у розмірі 2500 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом.

Відповідно до кредитного договору Банк надає позичальнику кредит безготівково шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку, емітовану Банком на ім`я позичальника або шляхом видачі готівкою суми Кредиту позичальнику через касу Банку, зменшених на отримано Банком комісійну винагороду за видачу кредиту.

Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.09.2023 року повідомлено, що 19.11.2021 року на картку № НОМЕР_1 було зараховано кошти в розмірі 10000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 755602 , сума заборгованості Позичальника перед Банком становить 13357,70 грн., з яких 8334,51 грн., - сума заборгованості за тілом кредиту; 5023,19 грн. - сума заборгованості за відсотками.

28.08.2023 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №2808-23 , ТОВ "Слон Кредит" відступило право вимоги за Кредитним договором № 755602 від 19.11.2021 року на користь ТОВ Діджи Фінанс, а відповідно ТОВ Діджи Фінанс набуло право вимоги до відповідача.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст..626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно доактів цивільного законодавства(ст..628 ЦК України).

В силу вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

В силу вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повертати в строки та розмірах, визначених в кредитному договорі від 19.11.2021 року, але свій обов`язок належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість перед кредитором, який право грошової вимоги за кредитним договорам № 755602 від 19.11.2021 року передав ТОВ «Діджи фінанс», уклавши з останнім договір факторингу від 28.08.2023 року.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 755602 в розмірі 13357,70 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3ст. 137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, детальний опис робі, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги.

Проте позивачем не надано платіжних документів (платіжного доручення, квитанції тощо), які підтверджують сплату позивачем коштів в розмірі 6000 грн.

За такого суд приходить до висновку, що у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись: ст.ст. 512, 526, 543, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 755602 від 19.11.2021 року у розмірі 13357,70 грн., з яких 8334,51 грн., - сума заборгованості за тілом кредиту; 5023,19 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

В задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Інформація про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , адреса: Київська область, м. Бровари, а/с 897, 07405.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя