Дата документу 27.11.2025 Справа № 336/2549/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2549/25 Головуючий у І інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/1546/25 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Камалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів шляхом визначення розміру стягуваних аліментів після досягнення повноліття найстаршою дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів шляхом визначення розміру стягуваних аліментів після досягнення повноліття найстаршою дитиною.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.05.1996 сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Комишуваської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 05.

Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

20 лютого 2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя шлюб розірвано.

Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.01.2022 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом 27.07.2021, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 виповнилось 18 років.

Стягнення аліментів продовжилось на трьох дітей, в розмірі 50%, згідно з розрахунком від 09.11.2023, тому у ОСОБА_2 не було необхідності звертатися до суду.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 виповнилось 18 років.

13 березня 2025 року позивач звернулася до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для отримання розрахунку заборгованості, ознайомившись із яким, звернула увагу, що аліменти на трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.01.2022 нараховуються у розмірі 37.5%, а з 27 вересня 2024 року на двох дітей у розмірі 25%.

При зверненні до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в телефонному режимі 17.03.2025 державний виконавець пояснила, що розрахунок від 09.11.2023 неправильний, правильним є розрахунок від 19.02.2025.

У зв`язку з тим, що виконавча служба не повідомляла ОСОБА_2 про перерахунок розміру аліментів за весь період, про такий розрахунок вона дізналася лише 13.03.2025, вона не мала можливості звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей після досягнення старшою дитиною 18 років.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 просила суд:

- визначити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів після виповнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 років, на трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 01.01.2022 до 26.09.2024 в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця;

- визначити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів після виповнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 років, на двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - за період з 27.09.2024 до 11.01.2029 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не просить збільшення розміру аліментів, як неправильно зазначив суд першої інстанції, а просить визначити єдину загальну частку від заробітку платника аліментів, що врегульовано ч. 3 ст. 183 СК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 вересня 2025 року витребувано від Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) копію матеріалів виконавчого провадження № 72123576 з виконання виконавчого листа № 323/1942/21, виданого 15 грудня 2022 року Оріхівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом 27.07.2021 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

14 жовтня 2025 року до апеляційного суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Костроміна В.А. наполягала на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та задоволенні позову.

ОСОБА_3 зазначив, що регулярно сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн на місяць.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну слід частково задовольнити з огляду на таке.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений ОСОБА_2 спосіб захисту порушеного права є неналежним, оскільки ОСОБА_2 як стягувач має право звернутися до суду зі скаргою щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення. Позивач не просить збільшити розмір аліментів, а просить визначити єдину, загальну частку від заробітку платника аліментів, що й так врегульовано положеннями чинного законодавства. За вимогами позову, ОСОБА_2 не погоджується з розрахунком заборгованості за аліментами, який склав державний виконавець.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами та не заперечували сторони, що з 06.05.1996 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, що підтверджено рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2023 у справі № 336/4638/22, яким шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.01.2022 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом 27.07.2021, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

13.03.2025 ОСОБА_2 звернулася до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для отримання розрахунку заборгованості, відповідно до якого аліменти на трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.01.2022 нараховуються у розмірі 37.5%, а з 27 вересня 2024 року на двох дітей у розмірі 25%.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів шляхом визначення розміру стягуваних аліментів після досягнення дитиною повноліття, слід частково задовольнити та визначити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів після виповнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 18 років, на двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - за період з 19 березня 2025 року (день звернення до суду з позовною заявою) до 11 січня 2029 року в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця.

Колегія суддів зазначає, що частина друга статті 183 СК України спрямована на забезпечення надійного захисту права дітей на утримання їх батьками. Зокрема, передбачено, що у випадку стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, закон встановлює та гарантує, що частки усіх дітей, на яких судом стягуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого покладається обов`язок сплачувати аліменти, що визначається судом, є рівними. Причому таке правило діє лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення найстаршою дитиною повноліття, матір або батько, той, з яким проживають інші діти платника аліментів, на яких також стягуються аліменти, має право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на цих дітей.

Разом з тим, колегія суддів відкреслює, що відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову).

Оскільки приписами частини першої статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вимоги позовної заяви та обставини справи не стосуються стягнення аліментів за минулий час, з урахуванням того, що аліменти на дітей фактично стягувалися за весь час виконавчого провадження, з огляду на те, що з цим позовом ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася 19.03.2025, тобто, після досягнення двома старшими дітьми повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_10 досяг повноліття ОСОБА_4 , а 26.09.2024 ОСОБА_5 ), колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_3 аліментів після виповнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 років, на трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 01.01.2022 до 26.09.2024 в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, а також в частині початку періоду визначення розміру стягуваних з ОСОБА_3 аліментів після виповнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 років, на двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця з 27.09.2024, тому в цю частину позовних вимог слід залишити без задоволення.

Колегія суддів наголошує на тому, що у разі незгоди ОСОБА_2 з розрахунком заборгованості за аліментами, здійсненим державним виконавцем, на період після досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття та до часу звернення до суду з цим позовом 18.03.2025, вона не позбавлена права оскаржити такий розрахунок в установленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в частині доводів, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу Костроміної В.А., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2025 року та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову та визначення розміру стягуваних з ОСОБА_3 аліментів після виповнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 18 років, на двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 за період з 19 березня 2025 року (день звернення до суду з позовною заявою) до 11 січня 2029 року (досягнення найстаршою дитиною повноліття) у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, враховуючи часткове задоволення позову та апеляційної скарги, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 605,60 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 908,40 грн, що разом складає 1514 грн, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2025 року скасувати. Ухвалити нову постанову, якою:

«Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів шляхом визначення розміру стягуваних аліментів після досягнення повноліття найстаршою дитиною задовольнити частково.

Визначити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів після виповнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 18 років, на двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 за період з 19 березня 2025 року (день звернення до суду з позовною заявою) до 11 січня 2029 року (досягнення найстаршою дитиною повноліття) в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.»

Стягнути з ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: