УХВАЛА

25 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 522/17472/24

провадження № 61-14482ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріусКиївської державної нотаріальної конториу м. ОдесіСальнікова Зоя Володимирівна,про визнання права власностів порядку спадкування за законом та стягнення грошових коштів недоотриманої за життя пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), у якому просила суд: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на нараховані грошові кошти недоотриманої за життя пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 за рішеннями Одеського окружного адміністративного суду в справі № 420/1507/22 в сумі 143 748, 38 грн та у справі № 420/11956/22 в сумі 32 000, 00 грн; стягнути з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти недоотриманої за життя пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 за рішеннями Одеського окружного адміністративного суду в справі № 420/1507/22 в сумі 143 748, 38 грн та у справі № 420/11956/22 в сумі 32 000, 00 грн, а всього 175 748, 38 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нараховані грошові кошти недоотриманої за життя пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 за рішеннями Одеського окружного адміністративного суду в справі № 420/1507/22 в сумі 143 748, 38 грн та у справі № 420/11956/22 в сумі 32 000, 00 грн.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти недоотриманої за життя пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 за рішеннями Одеського окружного адміністративного суду в справі № 420/1507/22 в сумі 143 748, 38 грн та у справі № 420/11956/22 в сумі 32 000, 00 грн, всього 175 748, 38 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 757, 48 грн.

19 листопада 2025 року ГУ ПФУ в Одеській області через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги майнового характеру про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті чоловіка права власності на недоотримані за життя пенсійні виплати та про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманих за життя пенсійних виплат в сумі 175 748, 38 грн.

Таким чином, ціна позову в цій справі становить 175 748, 38 грн, щостаном на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).

ГУ ПФУ в Одеській області у касаційній скарзі посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі винесені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду.

Також вказує, що розгляд цієї касаційної скарги має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наявність висновків Верховного Суду у цій справі надасть змогу судам застосовувати положення частини четвертої статті 263 ЦПК України. В той же час відсутність правової позиції Верховного Суду з цього питання дозволяє судам застосовувати норми матеріального права на свій розсуд, порушуючи при цьому права осіб, стосовно яких ухвалено незаконне рішення.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Проте заявником у касаційній скарзі не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.

Крім того, посилання на застосування судами норми правабез урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги,а тому таке посилання саме по собі не вказує на фундаментальність порушених у скарзі питань для формуванняєдиної правозастосовчої практики.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріусКиївської державної нотаріальної конториу м. ОдесіСальнікова Зоя Володимирівна,про визнання права власностів порядку спадкування за законом та стягнення грошових коштів недоотриманої за життя пенсії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко