Справа № 466/8680/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - Торської І.В.,

секретаря судового засідання - Вонсович Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу №466/8680/25 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання до вчинення дій,-

встановив:

до суду звернулася адвокат Вишневецька Т.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , із зазначеною скаргою, яка мотивованою тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2025 р. у справі № 466/238/25 (провадження № 2/466/1265/25) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способів спілкування та участі у вихованні дитини задоволено частково.

На підставі вищевказаного рішення, 13.08.2025 р. Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №466/238/25 про визначення способу спілкування та участі у вихованні дитини, та встановлення графіку побачень та спілкування між батьком ОСОБА_1 зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3 . Строк пред`явлення виконавчого листа три роки, тобто до 21.06.2028 р.

ОСОБА_1 у встановленому порядку звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з відповідною заявою про примусове виконання вказаного судового рішення. Однак, 13.09.2025 р. засобами поштового зв`язку на адресу скаржника надійшов супровідний лист від 05.09.2025 р. за вих.№14 та повідомлення Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.09.2025 р. за вих.№В14 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що резолютивна частина виконавчого документа не відповідає вимогам п.7 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»: зокрема, у ньому не передбачено заходи примусового виконання рішень. Вважає, що державний виконавець неправомірно не застосував положення ст.63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Просить: скасувати рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Оприск Олени Сергіївни про повернення виконавчого листа №466/238/25 від 13.08.2025 р., виданого Шевченківським районним судом м. Львова, без прийняття до виконання, викладене у повідомленні від 05.09.2025 р. за вих.№В14 та зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Оприск Олену Сергіївну відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №466/238/25 від 13.08.2025 р., виданого Шевченківським районним судом м. Львова.

Ухвалою суду від 23.09.2025 року скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник скаржника Вишневецька Т.А. скаргу підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у скарзі.

06.10.2025 року представником боржника (відповідач) ОСОБА_2 адвокатом Новосядло В.Р. подано заперечення на скаргу, в якій просить відмовити в задоволенні скарги. Зазначає, що скаржником не подано доказів невиконання рішення суду відповідачкою в добровільному порядку. Рішенням суду визначено способи щодо зустрічей дитини з позивачем, а відтак не стосується питань відібрання та/або передання дитини та не є нерозривно пов`язаним з особою боржника. Судове рішення не зобов`язує саме боржника (відповідачку) вчинити певні дії, а відтак, виключає можливість виконання цього рішення без участі боржника шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання. Звертає увагу, що оскільки у даному випадку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2025 у справі №466/238/25 не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, відсутні в діях державного виконавця, яким на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання, порушення вимог чинного законодавства, оскільки державний виконавець дотримався передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Представник боржника (відповідач) ОСОБА_2 адвокат Новосядло В.Р. в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечила з підстав зазначених у письмовому запереченні від 06.10.2025 року.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Оприск О.С. в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечила, вважає рішення про повернення виконавчого листа законним, просить відмовити в задоволенні скарги .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

20.05.2025 рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/238/25 (провадження № 2/466/1265/25) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, визначено спосіб спілкування та участі у вихованні батька ОСОБА_1 зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3 , з дня вступу рішення в законну силу:

- 1 і 3 субота місяця з 12:00 год. до 19:00 год.;

- 2 і 4 неділя місяця з 16:00 год. до 20:00 год.;

В перші півроку з часу набрання рішенням законної сили побачення та спілкування повинні відбуватися у присутності мами, або без неї за згодою.

В решті у задоволенні позовних вимог відмовлено.

13.08.2025 р. Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №466/238/25 про визначення способу спілкування та участі у вихованні дитини, та встановлення графіку побачень та спілкування між батьком ОСОБА_1 зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3 . Строк пред`явлення виконавчого листа три роки до 21.06.2028 р.

05.09.2025 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУ МЮ Оприск Оленою Сергіївною прийнято рішення - повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначила, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Та керуючись пунктом 7 частини четвертої статті 4 - повернула виконавчий документ стягувачу ОСОБА_1 без виконання. Роз`яснено право оскарження рішення виконавця у порядку та строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, зміст правовідносин сторін у цьому спорі складають відносини, що пов`язані з виконанням рішення, яким визначено порядок спілкування батька з дітьми, та можливості його примусового виконання. Суд має відповісти на питання про правомірність повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у цьому випадку.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, зокрема, виконання рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Нею передбачено таке. Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Отже, зміст наведеної статті свідчить про те, що провадження за таким рішенням суду може бути виконавцем відкрито, закінчено, відновлено; виконавець наділений повноваженнями перевірити виконання боржником рішення та, у разі невиконання, застосувати до нього заходи примусового виконання рішення.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальний порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (тобто стаття 63 - більш загальна, а ст. 64-1, наведена вище більш спеціальна). Він полягає в наступному. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зміст наведеної ст. 63, яка є більш загальною стосовно ст. 64-1 також свідчить про повноваження виконавця перевіряти добровільне виконання рішення боржником та застосовувати заходи примусу. Посилання на перевірку виконавцем добровільності виконання наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, відсилає до ч. 6 ст. 26, в якій зазначено таке: за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Отже, наявні підстави, визначені законом, для відкриття провадження виконавцем за рішенням та виконавчим листом, виданим на його виконання.

Відповідно, висновок державного виконавця про те, що виконання рішення суду у справі № 466/238/25 не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень та є підстави для повернення виконавчого документа без виконання помилковий та не ґрунтується на законі.

Рішення виконавця про повернення виконавчого документа без виконання у цьому випадку означає порушення двох з основних засад виконавчого провадження, визначених ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»: верховенства права та обов`язковості виконання рішень. Підхід державного виконавця позбавляє скаржника можливості досягнення мети, заради якої він звертався до суду, та порушує його право на справедливий суд, ґарантоване ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У справі «Горнсбі проти Греції» (Рішення від 19.03.1997) Європейський суд з прав людини, прецедентну практику якого мають також враховувати національні суди України, зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду; здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Отже, виконання судового рішення обов`язковий елемент права на справедливий суд.

На підставі зазначеного суд вважає, що скаргу слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись статтями 447, 447-1, 449, 450, 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити.

Скасувати рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Оприск Олени Сергіївни про повернення виконавчого листа №466/238/25 від 13.08.2025 р., виданого Шевченківським районним судом м. Львова, без прийняття до виконання, викладене у повідомленні від 05.09.2025 р. за вих.№В14.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №466/238/25 від 13.08.2025 р., виданого Шевченківським районним судом м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники:

Стягувач (скаржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Оприск Олена Сергіївна, адреса: 79007, м.Львів, вул. Котлярська, 6, .

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2025.

Суддя І.В.Торська