Провадження № 2/161/6895/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Рудської С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Описова частина.

1.1. Позиція позивача.

20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 02 липня 2004 року по 05 грудня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Позивач вказує, що у період шлюбу їй була встановлена інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Вказує, що єдиним її доходом є пенсія у зв`язку з інвалідністю у розмірі 3 500,00 грн.

Відповідач є працездатною та здоровою особою, працевлаштований у ДКП «Луцьктепло», отримує регулярний дохід, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу їй.

Посилаючись на вищевикладене та положення ст.ст.76, 76 Сімейного кодексу України (далі СК України) позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача аліменти на її утриманні у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн, починаючи з дня подання позову до 23 грудня 2026 року.

1.2. Позиція відповідача.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Вказує, що сам є непрацездатним за віком, хоча продовжує працювати у ДКП «Луцьктепло». Посилається на свій незадовільний матеріальний стан, зокрема у зв`язку з відкритими стосовно нього виконавчими провадженнями. Крім того звертає увагу суду, що позивач працевлаштована, про що не повідомляє суду.

ІІ. Мотивувальна частина.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з таких міркувань.

2.1. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони у період з 02 липня 2004 року по 05 грудня 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2023 року у цивільній справі №161/16854/23.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки до акту огляду МСЕК від 29 липня 2022 року серії 12 ААГ №045671, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідністю у зв`язку із загальним захворюванням до 01 серпня 2024 року. Іншою довідкою від 17 вересня 2024 року серії 12 ААГ №874483 інвалідність ІІІ групи встановлена до 01 серпня 2026 року.

2.2. Позиція суду.

Частинами першою-третьою статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

У частинах першій-другій статті 76 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що обов`язковою умовою для присудження аліментів на користь того подружжя, хто став непрацездатним у шлюбі, можливе лише у випадку, якщо він (вона) потребує матеріальної допомоги.

При цьому з огляду на приписи частини першої статті 81 ЦПК України, саме позивач, як особа, яка посилається на обставини її незадовільного майнового стану, зобов`язана довести ці обставини належними та допустимими доказами.

Однак стверджуючи, що вона потребує матеріальної допомоги від колишнього чоловіка, позивач не надала суду будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини, зокрема інформацію з Державного реєстру платників податків фізичних осіб про отримані неї доходи за останній час, або довідку органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії.

Суд також вважає слушними доводи відповідача про те, що позивач ймовірно працевлаштована, або отримує дохід за цивільно-правовими угодами. Так, з наданої відповідачем роздруківки з веб-сайту за посиланням https://roslynakarpat.com.ua/contact-ua слідує, що ОСОБА_1 значиться як регіональний представник по Волинській області Приватного підприємства «Рослина Карпат».

Суд безпосередньо оглянув вказану веб-сторінку та підтвердив відповідність її копії, що надана відповідачем, оригіналу.

Будь-яких пояснень з цього приводу, зокрема яким чином позивач пов`язана з Приватним підприємством «Рослина Карпат», чому значиться як його регіональний представник, а також чи отримує дохід від цього підприємства і у якому розмірі, позивач суду не надала.

Також позивач не довела суду, що у зв`язку зі встановленням їй інвалідності та хворобою вона здійснює додаткові витрати на своє утримання, зокрема на придбання ліків, лікування, інші медичні процедури тощо.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач не підтвердила належними та допустимими доказами ту обставину, що вона потребує матеріальної допомоги від колишнього чоловіка у зв`язку із встановлення їй інвалідності під час перебування у шлюбі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову про присудження аліментів на таке утримання необхідно відмовити.

2.3. Розподіл судових витрат.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, всі судові витрати позивача залишаються за нею.

Керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 01 грудня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська