УХВАЛА

25 листопада 2025 року м. Кропивницький

справа № 390/509/25

провадження № 22-ц/4809/1953/25

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 березня 2025 року і до закінчення навчання, тобто до 31 січня 2026 року за умови продовження ОСОБА_2 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею віку 23 років.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху за наступного.

За вимогами п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пп. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду фізичною особою складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із викладеного, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі скаржнику необхідно було сплатити судовий збір у сумі 1 816,80 грн: 3028,00 х 0,4 х 150% = 1816,80 грн.

Однак, доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у встановленому законом порядку та розмірі скаржником не надано.

Разом з тим, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону.

Апеляційний суд вважає помилковим таке твердження скаржника.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлено Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У ст. 22 зазначеного Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, а також як в ухвалах Верховного Суду (наприклад, ухвали Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 439/1127/18, від 12 листопада 2020 року в справі № 462/421/18, від 15 січня 2021 року у справі № 757/36628/16-ц, від 29 квітня 2021 року у справі № 670/372/20, від 02 лютого 2022 року у справі № 2-7842/10, від 18 жовтня 2022 року у справі № 373/702/20, від 23 січня 2023 року у справі № 761/553/21, від 19 вересня 2023 року у справі № 308/3120/15-ц), так і у його постановах (зокрема, постанови від 04 травня 2020 року у справі № 314/3549/17, від 20 травня 2020 року у справі № 727/9199/16-ц, від 24 листопада 2021 року у справі № 761/1004/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 521/17186/20, від 04 травня 2022 року у справі № 373/86/21).

В ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту, для відступу від правового висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 щодо застосування п. 13 ч.1 ст. 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог ст. 12 та ст. 22 Закону № 3551-XII.

У даній справі предметом спору між сторонами є стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

Викладене свідчить, що розгляд цієї справи не стосується захисту прав або охоронюваних законом інтересів скаржника саме як учасника бойових дій.

Отже, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у даній справі у встановлених законом порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2025 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- докази сплати судового збору у сумі 1 816,80 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті апеляційного суду

або

- вказати визначені законом підстави звільнення скаржника від сплати судового збору.

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич