Справа № 442/6435/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З. С.
Провадження № 22-ц/811/3807/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Підлужного В.І.;

заявниці ОСОБА_1 ;

Кушнір С.Т. представника Дрогобицького ВДВС,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дрогобицького відділу Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Дрогобицького відділу Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державної казначейської служби України про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку по 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої систематичними неправомірними діями Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області (далі - ДВС) при складанні розрахунків заборгованості по сплаті аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2007 року ОСОБА_3 зобов?язано сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, а рішенням цього ж суду від 16.07.2009 року, залишеному без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій, - у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку/доходу, незалежно від місця його отримання, і до досягнення сином повноліття. Незважаючи на те, що відповідачу було достеменно відомо про його обов`язок платити аліменти і він мав усі можливості для їх сплати, аліментів він свідомо не сплачував, створюючи заборгованість по їх сплаті, участі у вихованні сина не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу синові не надавав, обмежуючи його в праві на повноцінне життя та всебічний розвиток. У зв`язку з цим, на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі ДВС у Дрогобицькому районі Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції знаходить зведене виконавче провадження ЗВП №65188076, постанова про утворення якого винесена 16.04.2021 року, та яке включає 22 виконавчих проваджень, частина з яких стосується платежів до бюджету, а 10 проваджень, в яких ОСОБА_1 визнана стягувачем, стосуються утримання спільного з боржником ОСОБА_5 сина, позивача ОСОБА_2 , , а саме:

1) ВП №25780960 - по примусовому виконанню ВЛ №2-123/09, виданого 23.10.2009 на підставі рішення Дрогобицького міськрайсуду від 16.09.2009, залишеного без змін рішеннями Львівського апеляційного суду та Вищого спеціалізованого суду України, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 на утримання сина, аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.10.2009 і до досягнення ним повноліття. 11.04.2011 постановою відкрито виконавчого провадження;

2) ВП №61698021 - по примусовому виконанню ВЛ №442/2224/19, виданого 25.03.2020 про стягнення з ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 8941,33 евро та 248,45 грн за період 07.10.2007- 01.12.2017, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 06.02.2020. 01.04.2020 - винесена постанова про відкриття виконавчого провадження;

3) ВП №62224239 - по примусову виконанню ВЛ №442/453/20, виданого 25.05.2020 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 пені за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, за період 08.09.2018 - 31.12.2019, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 23.03.2020. Постановою від 02.06.2020 відкрито провадження;

4) ВП №63797541 - по примусовому виконанню ВЛ №442/3994/20, виданого 30.11.2020 про стягнення з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_7 пені за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 6985 грн. за період 10.04 - 01.10.2020 згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 15.10.2020. Постановою від 03.12.2020 відкрито виконавчого провадження;

5) ВП №64004373 - по примусовому виконанню ВЛ №442/1562/19, виданого 16.12.2020 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 150431,70 грн за період 2007-2009, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 09.11.2020. 29.12.2020 винесена постанова про відкриття провадження,

6) ВП №64747631 - по примусовому виконанню ВЛ №442/3633/20, виданого 01.03.2021 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 індексації аліментів, присуджених у твердій грошовій сумі, на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 2775,64 грн. за період 08.09.2018-10.03.2020, згідно постанови Львівського апеляційного суду від 01.02.2021. Постановою від 10.03.2021 відкрито виконавчого провадження;

7) ВП №64747885 - по примусовому виконанню ВЛ №442/7615/20, виданого 01.03.2021 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 , пені за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 6434,49 грн за період 01.10.2020 - 01.01.2021, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21.01.2021. 10.03.2021 винесена постанова про відкриття провадження;

8) ВП №66044623 - по примусовому виконанню ВЛ №442/2021/21, виданого 31.05.2021, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 пені за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, в розмірі 2379,85 грн., згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 23.04.2021 року. Постановою від 12.07.2021 відкрито виконавче провадження;

9) ВП №66044112 - по примусовому виконанню ВЛ №442/2616/21, виданого 30.11.2020 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 пені за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 2775,64 грн., згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 18.05.2021. 12.07.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження;

10) ВП №66428109 - по примусовому виконанню ВЛ №442/2536/21, виданого 26.07.2021, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 3185,06 євро за період 01.12.2017-22.06.2018, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 27.05.2021. 12.07.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року задоволено скаргу ОСОБА_7 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Трускавецького МВ ДВС при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 22.06.2015 року у ВП №25780960 станом на 01.06.2015 року.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 26.11.2018 року зобов?язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960 враховуючи дійсні доходи боржника, отримані ним в Королівстві Іспанія, з 07.10.2007 року - згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2007 року і до 06.10.2009 року - дати вступу в законну силу судового рішення про збільшення розміру аліментів, який 29.01.2019 року на виконання згаданої ухвали суду державним виконавцем і було складено.

У листопаді 2020 року ВП №25780960 передане для примусового виконання зі Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області до Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, оскільки 14.02.2020 року боржник повернувся в Україну з Іспанії для постійного проживання та зареєструвався в м.Дрогобич у будинку своїх батьків.

08.02.2021 року державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Харів М.І. складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період 01.12.2017 року по 22.06.2018, згідно якого сума заборгованості становить 3185,06 євро. Дрогобицьким МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на заяви ОСОБА_7 надавались довідки про наявність заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960: 24.12.2020 - заборгованість визначена у сумі 4521,88 євро і 3606,88 грн; 8941,33 евро і 248,45 грн.; 18.05.2021 - заборгованість визначена у сумі 4521,88 євро і 3606,88 грн; 8941,33 євро і 248,45 грн; 3185,06 євро, що відповідало трьом дійсним розрахункам заборгованості, залишеними без змін численними судовими рішеннями судів різних інстанцій на скарги боржника та його представників впродовж 3- х років. Проте, в подальшому, на аналогічні заяви ОСОБА_7 від 26.10.2021; 01.12.2021; 30.03.2022; 11.07.2022; 13.01.2023, з незрозумілих причин, ДВС стали видаватися довідки та проводитися розрахунки заборгованостей по сплаті аліментів у ВП №25780960, сума заборгованості в яких була безпідставно суттєво зменшена та стала зазначатися в гривнях: 31.08.2021 - заборгованість вказана як 12126,39 євро та 13396,98 грн, 01.11.2021 - заборгованість вказана в розмірі 12126,39 євро та 129668,98 грн; 03.12.2021 - заборгованість вказана як 12126,39 євро та 129207,79 грн.; 01.03.2022 - заборгованість вказана як 12126,39 євро та 128194,74 грн; 15.07.2022 - заборгованість вказана: 12126,39 євро та 126568,20 грн, 16.01.2023 - заборгованість - 12126,39 євро та 123526,47 грн. Усі численні намагання ОСОБА_7 в позасудовий спосіб вияснити причину та підстави для такого суттєвого зменшення суми заборгованості по сплаті аліментів, успіхів не приносили.

16.01.2023 року державним виконавцем Кушнір С.Т. здійснено черговий розрахунок, в якому знову вказано, що заборгованість станом на 01.01.2023: згідно розрахунку від 29.01.2019 за період з 07.10.2007-06.10.2009 становить - 150431,88 грн, за період 07.10.2007-01.01.2023 становить 12126,39 євро та 123526,47 грн. Вважають, що виконавець самовільно, перевів суму боргу в гривневий еквівалент. Станом на дату здійснення розрахунку, 01.01.2023 року, сума заборгованості, яка самовільно встановлена виконавцем у розмірі 123526,47 грн, при курсі 1 євро = 38,951 грн. становила 3171,41 євро, тому загальна сума заборгованості становила 15297,80 євро, що суперечило фактичній заборгованості, яка, станом на 01.01.2023 становила 15990,94 євро згідно здійсненого в подальшому розрахунку від 15.04.2024, що свідчить, що виконавець свідомо, без будь-якого правового обґрунтування своїх дій, завдала значної матеріальної шкоди ОСОБА_1 , як стягувачу, позбавивши її 693,14 євро аліментів, що станом на 01.01.2023 року становило 26998,50 грн. Отримавши розрахунок заборгованості від 16.01.2023, ОСОБА_7 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі в особі заступника начальника Відділу Кушнір С.Т. при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 16.01.2023.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 22.02.2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2023 року, скаргу ОСОБА_7 задоволено та визнано неправомірними дії державного виконавця заступника начальника Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Кушнір С. щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах від 16.01.2023 у ВП №25780960, скасовано розрахунок від 16.01.2023, зобов?язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Отримавши 07.07.2024 року постанову Львівського апеляційного суду, ОСОБА_7 звернулася до Дрогобицького відділу ДВС із заявою про здійснення розрахунку заборгованості у ВП №25780960 у відповідності до судових рішень.

Чергові намагання ОСОБА_7 вирішити спір в досудовому порядку шляхом написання заяви до начальника ДВС 20.07.2023; 27.07.2023, 02.08.2023; до Західного міжрегіонального управління юстиції і Департаменту виконавчої служби 18.08.23; 25.08.23; 11.09.23 - успіхів не принесли.

28.05.2024 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/6173/23 задоволено скаргу ОСОБА_7 , скасовано розрахунок заборгованості по аліментах від 19.07.2023, визнано неправомірними дії державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відлілу ДВС у Дрогобицькому районі ЗМУМЮ Кушнір С.Т. при складанні розрахунку заборгованості по аліментах від 19.07.2023 у ВП №25780960 та зобов?язано державного виконавця Кушнір С.Т. здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

06.09.2023 ОСОБА_7 отримала новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з травня 2021 року по 01.09.2023 року. Проте, і цей розрахунок знову був складений всупереч вимогам Закону.

06.02.2024 постановою Львівського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_7 в повному обсязі, скасовано розрахунок від 06.09.2023, визнано неправомірними дії державного виконавця при його складанні. Суд зобов`язав ДВС здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960 відповідно до Закону «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання.

26.04.2024 року ОСОБА_7 знову звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду зі скаргою на дії державного виконавця. 27.05.2024 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду задоволено скаргу ОСОБА_7 , скасовано розрахунок заборгованості по аліментах від 15.04.2024, визнано неправомірними дії державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Кушнір С.Т., при складанні розрахунку заборгованості по аліментах від 15.04.2024 у виконавчому провадженні №25780960, зобов?язано державного виконавця Кушнір С.Т. здійснити новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960, у якому визначити розмір заборгованості по аліментах станом на дату здійснення розрахунку заборгованості.

З урахуванням наведеного, позивачі вважають, що ДВС роками умисно та систематично вчинялися дії на шкоду стягувачу ОСОБА_7 , та ОСОБА_2 , одноосібному власнику аліментів, шляхом свідомого протиправного зменшення розміру заборгованості по сплаті аліментів. При цьому, ДВС нехтувала прийнятими судовими рішеннями, продовжувала виносити неправомірні розрахунки заборгованості, умисно створювала для позивачів стресові ситуації, щоразу діючи на власний розсуд, свідомо та протиправно занижуючи розмір заборгованості по сплаті аліментів, а ОСОБА_1 вимушена була впродовж тривалого часу, близько 3-х років, затрачати значні зусилля для захисту порушених законних прав як своїх, так і сина, шляхом численних звернень із заявами до посадових осіб державної виконавчої служби. Натомість, судові рішення з 27.11.2007 року не виконуються, а заборгованість у ЗВП №65188076 становить на користь ОСОБА_1 389 800 грн. 31 коп. та 27 378, 81 євро.

На даний час ДВС проводиться погашення заборгованості шляхом стягнення 50 % з пенсії боржника, яку він отримує у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що становить 1 180 грн. 50 коп. Маючи реальну можливість суттєво зменшити розмір заборгованості шляхом опису, арешту та реалізації всього майна боржника через ДП СЕТАМ, ДВС умисно її не використав. Так, 04.11.2020 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду надано дозвіл на примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту майна боржника, однак такий проведено державним виконавцем легковажно.

24.05.2023 року постановою Верховного Суду задоволено скаргу Покос В на протиправну бездіяльність ДВС при проведенні опису майна боржника.

17.07.2023 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ, що полягала у не проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника та зобов?язано виконавця провести у передбаченому законом порядку опис та арешт всього майна боржника.

Тривалий період та, особливо, у час підготовки звернення, вони з сином заново мали душевні страждання у зв?язку з систематичними протиправними діями державного виконавця, яка свідомо роками зменшувала суму заборгованості по аліментах. Відчуття душевних страждань роками порушувало і порушує їхні нормальні життєві відносини, позбавляло і позбавляє можливостей для реалізації їхніх буденних звичок і бажань, відносин з оточуючими людьми. Душевні страждання руйнували і руйнують життєві плани щодо відпочинку, дозвілля, поточних справ і приватного життя, загострюють перебіг існуючих вікових хвороб ОСОБА_1 та провокують появу нових через постійні стреси. Тривалий час вона, пенсіонерка за віком, змушена: скеровувати чималі додаткові зусилля для дій на відновлення їхніх з сином законних прав та інтересів, витрачати свій час не на сімейне життя, а на вивчення чинного законодавства, щоб протидіяти свавіллю ДВС, представники якого є досвідченими юристами, мають профільну освіту, постійно працюють з нормами чинного законодавства та ознайомлені з усіма новими законами; суттєво матеріально обмежувати себе через сплату судових зборів, додаткових витрат на канцелярію, поштові витрати для надсилання копій скарг боржнику, сплату додатково затраченої електроенергії для написання та друк необхідних документів, вивчення чинного законодавства, купівлю та ремонт необхідної комп?ютерної техніки та комплектуючих до неї. Зазначають, що їхні з сином душевні страждання є постійними, триваючими, пов?язуються із систематичною протиправною поведінкою та неправомірними діями ДВС. Лише за останній рік у період 22.02.2023 - 25.07.2024 судами різних інстанцій прийнято: 6 судових рішень, в яких дії державного виконавця Кушнір С.Т. визнано неправомірними при здійсненні розрахунків заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960, 3 судові рішення, в яких визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Кушнір С.Т. стосовно не вчинення дій, передбачених Законом «Про виконавче провадження», для примусового виконання судових рішень. Відтак, таку «поведінку» ДВС вважають «надзвичайно цинічною», а оскільки судовими рішеннями встановлені численні неправомірні дії ДВС в процесі виконання судових рішень про стягнення коштів, то вважають, що є наявними усі складові для цивільно-правової відповідальності ДВС, що і є підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, розмір якої має бут відповідним з урахуванням, як віку позивачів, так і глибини їхніх постійних душевних страждань (том 1, а.с. 1-9).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Дрогобицького відділу Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Дрогобицького відділу Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 1 514 гривень судових витрат в дохід держави.

В решті позову відмовлено(том 2, а.с. 40-53).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що 08.07.2021 року старшим державним виконавцем Федурком Н.В., якому було передано для подальшого виконання зведене виконавче провадження № 65188076, сформовано розрахунок заборгованості по аліментах у АСВП № 25780960, згідно якого сума, яка підлягала стягненню, становила 12 126, 39 євро та 150 680, 33 грн., заборгованість по аліментах ОСОБА_8 станом на 01.07.2021 року 12 126, 39 євро та 142 076 грн. 17 коп. Даний розрахунок було скеровано стягувачу ОСОБА_1 на її електронну пошту і остання цей розрахунок не оскаржувала.

Тому, з лютого місяця 2022 року, коли державний виконавець Федурко Н.В. був мобілізований у зв`язку з військовою агресією рф, заступником начальника відділу ДВС ОСОБА_9 розрахунки заборгованості зі сплати аліментів формувались із врахуванням попередніх розрахунків, а не, як стверджує позивачка, «свідомо неправомірно зазначалася сума саме в гривневому еквіваленті».

Також звертає увагу на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУМЮ було залишено без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 22.02.2023 року по справі №442/443/23 без змін і 19.07.2023 року на виконання вимог згаданої ухвали було здійснено розрахунок зі сплати аліментів у АСВП № 25780960, а саме - перерахунок з національної грошової одиниці у валюту Євро стягнутої з ОСОБА_8 заборгованості зі сплати аліментів згідно офіційного курсу НБУ на день платежу, чим було виконано вимоги згаданої ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 22.02.2023 року та відновлено права ОСОБА_1 .

Вважає, що твердження позивачів про неотримання аліментів 17 років не відповідає розрахункам заборгованості по аліментах, що містяться у матеріалах виконавчого провадження.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 до 2020 року постійно проживав в Королівстві Іспанія і у матеріалах виконавчого провадження знаходиться копія клопотання ОСОБА_1 від 27.03.2008 року, адресованого Компетентному суду Валенсія Іспанія, про надання дозволу на виконання рішення №2-3609/07 від 27.11.2007 року та копія судового рішення суду ОСОБА_10 від 18.01.2013 року, яким визнано рішення суду України від 16 липня 2009 року та оголошено наказ про виконання вказаного рішення та стягнення з ОСОБА_8 за рішенням суду, оплату сум, які він винен як аліменти з червня 2009 року. Тобто, виконання рішення суду України від 16 липня 2009 року здійснювалось за місцем перебування ОСОБА_8 у Королівстві Іспанія у відповідності до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном від 20 червня 1956 року, ратифікованою Україною.

В межах виконавчих проваджень державними виконавцями вчинялись виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), а саме: винесення постанов про звернення стягнення на кошти, майно та доходи боржника, винесення постанов про тимчасові обмеження боржника, винесення постанов про накладення на боржника штрафу, скерування до суду протоколів про адміністративне правопорушення, подань про розшук, привід боржника, примусове проникнення до житла, про визначення обов`язкової частки боржника ОСОБА_8 у спадковому майні, позовну заяву про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, скерування до органів поліції повідомлень про кримінальне правопорушення за фактом умисного невиконання боржником рішень суду.

За невиконання вимог державного виконавця на підставі постанов начальника ДВС ОСОБА_8 притягався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу: постанова № 1/15.7-38/2019 від 12.09.2019 року 3 400 грн.; постанова № 3/15.7-38/2019 від 05.12.2019 року 3 400 грн.; постанова № 4/15.7-38/2019 від 20.12.2019 року 3 400 грн.; постанова №1/18.7-38/2019 від 28.07.2020 року 3 400 грн.

09.07.2021 року та 09.12.2021 року державним виконавцем було складено протоколи про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, які скеровано на розгляд до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, постановою якого від 28.07.2021 року ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. А за результатами розгляду протоколу від 09.12.2021 року справу Дрогобицьким міськрайонним судом закрито у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Проте, постановою Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/74887/17-ц визнано незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві, однак у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди відмовлено (том 2, а.с. 60-72).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони заявниці ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі і апелянтом) те, що:

-26.09.2018 року постановою Верховного Суду було задоволено скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Трускавецького МВ ДВС при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 22.06.2015 року у ВП №25780960 станом на 01.06.2015 року;

-22.02.2023 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області (залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2023 року) було задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах від 16.01.2023 року у ВП №25780960, скасовано цей розрахунок та зобов?язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження";

-24.05.2023 року постановою Верховного Суду було задоволено скаргу ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність ДВС при проведенні опису майна боржника;

-17.07.2023 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ, що полягала у непроведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника та зобов?язано виконавця провести у передбаченому законом порядку опис та арешт всього майна боржника;

-06.02.2024 року постановою Львівського апеляційного суду було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 : скасовано розрахунок від 06.09.2023 року та визнано неправомірними дії державного виконавця при його складанні. Зобов`язано ВДВС здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960 відповідно до Закону «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання;

-27.05.2024 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було задоволено скаргу ОСОБА_1 : скасовано розрахунок заборгованості по аліментах від 15.04.2024 року; визнано неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького відділу ДВС при складанні розрахунку заборгованості по аліментах від 15.04.2024 року у виконавчому провадженні №25780960, зобов?язано державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960, у якому визначити розмір заборгованості по аліментах станом на дату здійснення розрахунку заборгованості;

-28.05.2024 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/6173/23 було задоволено скаргу ОСОБА_1 : скасовано розрахунок заборгованості по аліментах від 19.07.2023 року, визнано неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького відлілу ДВС у Дрогобицькому районі ЗМУМЮ при складанні розрахунку заборгованості по аліментах від 19.07.2023 року у ВП №25780960 та зобов?язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП №25780960 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згадані вище судові рішення залишаються в законній силі, а відтак колегія суддів вважає доведеними факти неправомірних дій та/чи бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області, зокрема - при складанні розрахунків заборгованості по сплаті аліментів.Відтак, безспірним є те, що цими діями та/чи бездіяльністю ДВС цивільні права позивачки ОСОБА_1 було порушено.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої тау зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 522/22008/15-ц (провадження № 61-3462св18) зроблено висновок про те, що «моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У переважній більшості випадків ЄСПЛ: а) наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; б) виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого; в) при визначенні розміру моральної шкоди керується власною практикою в аналогічних справах.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15.

В ході апеляційного розгляду справи позивачці ОСОБА_1 було запропоновано «проілюструвати» свою позовну вимогу про стягнення з ДВС моральної шкоди у розмірі аж 100 000 грн. відповідною судовою практикою, яка б знайшла своє відображення у постановах Верховного Суду з аналогічних правовідносин, а саме: про відшкодування фізичній особі заподіяної моральної шкоди в результаті тривалих неправомірних дій та/чи бездіяльності посадових осіб Державної виконавчої служби, зокрема - при складанні розрахунків заборгованості по сплаті аліментів.

Однак, позивачка ОСОБА_1 такої судової практики до суду не подала.

В той же час, у справі № 442/6544/24 ухвалою Верховного Суду від 15.10.2025 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року та касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року у аналогічній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби про стягнення моральної шкоди, якою було змінено рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2024 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, розмір якої було зменшено до 10 000 грн.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення на користь позивачки ОСОБА_1 , зі 100 000 грн. до 10 000 грн., що (на переконання колегії суддів) буде відповідати практиці ЄСПЛ щодо додержання послідовної лінії у визначенні розмірів компенсацій, які присуджуються у зв`язку з вчиненням однотипних порушень, а такожзасадам справедливості, добросовісності та розумності (стаття 3 ЦК України), та викласти у зв`язку з цим перших чотири абзаци резолютивної частини оскаржуваного рішення у редакції трьох нових абзаців.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 та 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дрогобицького відділу Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції частково задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2024 року змінити, виклавши перших чотири абзаци його резолютивної частини у редакції трьох нових абзаців наступного змісту:

«Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Дрогобицького відділу Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 26 листопада 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.