ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2080/25
провадження № 4-с/753/135/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Цимбал І.К.

при секретарі - Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з скаргою на дії/бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В обґрунтування скарги, скаржник посилається на те, що нею було подано скаргу до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову начальника Управління від 20.06.2024 №38, в якій просила скасувати постанову начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального МУ Міністерства юстиції України (м. Київ) та зобов`язати провести повторну перевірку. Проте, директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України її скаргу було розглянуто відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» а не винесено відповідну постанову за результатами розгляду скарги. Такі дії скаржник вважає протиправними, в зв`язку з чим звернулася до суду з даною скаргою.

В судове засідання скаржник не з`явилася, через систему «електронний суд» надіслала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надала заяву, про розгляд скарги за її відсутності. Крім того, 12.11.2025 через підсистему електронний суд, було надіслано заперечення на скаргу, в яких представник просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що скарга є необґрунтованою та безпідставною. Крім того, директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не наділений повноваженнями на скасування постанови начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції про результати перевірки законності виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У статті 1 Закону №1404-VIII унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

13.08.2024 ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просила просила: скасувати постанову начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.06.2024 № 38 при про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1; зобов`язати начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести повторну перевірку матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі скарги від 15.04.2024».

Оскільки скарга не відповідала вимогам ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», листом Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначена скарга відповідно до положень, визначених статтею 74 Закону не розглядалась та відповідно була розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян».

Листом Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.08.2024 № 121013/Н-25595/20.3.2 розгляд скарги ОСОБА_1 від 13.08.2024 продовжено та проінформовано, що начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Сувалом М.С., відповідно до статті 74 Закону та розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, (зі змінами) (далі - Інструкція), проведена перевірка законності матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, щодо законності вчинення виконавчих дій.

За результатами перевірки 20.06.2024 винесена відповідна постанова, якою дії державного виконавця відділу Білана Ю.С. щодо винесення постанов про зняття арешту з майна боржника визнано такими, що вчинені у відповідності до вимог Закону.

03.12.2024 ОСОБА_1 подала уточнену скаргу на постанову начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.06.2024 № 38 про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.12.2024 за вхідним № Н-35112, в якій просила: скасувати постанову начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.06.2024 № 38 про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1; зобов`язати начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести повторну перевірку матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі скарги від 15.04.2024».

Оскільки скарга від 03.12.2024 (уточнена) не відповідала вимогам статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначена скарга відповідно до положень визначених статтею 74 Закону не розглядалась.

Таким чином, скаргу ОСОБА_1 розглянуто у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, ОСОБА_1 проінформовано, що порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження визначений розділом ХІІ Інструкції. Згідно з положеннями пункту 7 розділу ХІІ Інструкції, про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються, зокрема, у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови.

Враховуючи положення пункту 7 розділу ХІІ Інструкції, директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не наділений повноваженнями на скасування постанови начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції про результати перевірки законності виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Фактично скарги від 13.08.2024 та уточнена скарга від 03.12.2024, що подана ОСОБА_1 до директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, була подана не в порядку визначеному ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки даним Законом не передбачено подання уточної скарги, крім того зі скарги вбачається, що остання не містить в собі змісту оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону, зокрема в скарзі поданій до директора Департаменту, скаржник описує хід та дії, що були вчинені державним виконавцем, проте посилання які саме порушення мали місце з боку начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві за результатами перевірки з посиланням на норму Закону в скарзі відсутні, а тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

На підставі вище викладеного керуючись, ст. ст.447- 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.11.2025.

Головуючий: