Справа № 553/4870/24
Провадження № 2/553/482/2025
У Х В А Л А

Іменем України

27.11.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

при секретарі Сіомашко В.Р.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання представника позивача - адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа: Управління майном комунальної власності міста про визнання права на приватизацію квартири в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Подільського районного суду міста Полтави перебуває вищевказана цивільна справа.

26.11.2025 до суду від представника позивача адвоката Сергієнко Т.Г. надійшло клопотання про застосування заходів процесуального примусу, в яких просила суд : застосувати до відповідача Полтавської міської ради заходи процесуального примусу, зокрема, тимчасове вилучення документів, що витребувані судом ухвалою від 14.10.2025, проведення якого доручити органам державної виконавчої служби та/або працівниками ГУНП України в Полтавській області.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою суду від 14.10.2025 по даній справі витребувано у відповідача Полтавської міської ради, як засновника «ЖЕО №8» належним чином завірені документи, що передавались КП «ЖЕО №8» Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаватрансбуд» за актом передачі житлових будинків від 21.12.2000, зокрема копії приватизаційних документів, які стосуються приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, вказана ухвала виносилась щодо КП «ЖЕО №8» та Полтавської міської ради неодноразово. Однак вимоги суду відповідач не виконує, не повідомляє суд про причини неподання доказів у відповідно до вимог закону. Наголошує, що дані документи мають ключове значення для вирішення даної справи, адже наявність документів щодо приватизації, або її ініціювання спадкодавцями позивача впливають на його право на визнання права власності на спірну квартиру.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача у клопотанні просив судове засідання провести у його відсутність.

Представник третьої особи подала заяву про проведення засідання без її участі та просива відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з його безпідставністю.

Дослідивши подане клопотання, а також матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У справах позовного провадження, згідно ч. 1 ст. 42 ЦПК України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Права та обов`язки представника учасників справи визначені ч. ч. 1, 2ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не прихову-вати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно ч. 3 ст.43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України на учасників судового процесу та їх представників покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Цивільне процесуальне законодавство України містить невичерпний перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2ст. 44 ЦПК України).

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).

Згідно ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу, згідно ст. 143 ЦПК України, є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Види заходів процесуального примусу визначені у ч. 1 ст. 144 ЦПК України, а саме: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

За змістом ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч. 2, 3 ст. 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи. Зміст вказаної статті передбачає право, а не обов`язок суду застосувати заходи процесуального примусу.

Ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 4 ст. 146 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 14.10.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування у відповідача Полтавської міської ради, як засновника «ЖЕО №8» належним чином завірених документів, що передавались КП «ЖЕО №8» Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаватрансбуд» за актом передачі житлових будинків від 21.12.2000, зокрема копії приватизаційних документів, які стосуються приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію вказаної ухвали було направлено відповідачу за його місцезнаходженням (м. Полтава, вул. Соборності, 36).

Судом також встановлено, що вказану ухвалу суду від 14.10.2025 відповідач, отримав 30.10.2025, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, вимоги ухвали суду станом на сьогодні відповідачем не виконано.

Однак, суд не вбачає достатніх підстав для застосування до Полтавської міської ради заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказу для його дослідження. Крім того, листом №04-54/2/2392 від 07.08.2025 виконавчий комітет Полтавської міської ради повідомляв, що документи КП «ЖЕО №8» на зберігання до архіву архівного відділу Полтавської міської ради не надходили.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу у даній цивільній справі.

Керуючись вимогами ст.43,44, 143, 144 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа: Управління майном комунальної власності міста про визнання права на приватизацію квартири в порядку спадкування - відмовити.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню, згідно вимог ст. 353 ЦПК України, не підлягає.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави В. В. Москаленко