ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Криворізька міська рада,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Криворізької міської ради на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року, яка постановлена суддею Гайтко Л.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 28 серпня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В

У грудні 2024 року Криворізька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року провадження в справі за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів зупинено.

В апеляційній скарзі позивач Криворізька міська рада просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Касьяна М.С. у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та постановлення необґрунтованої ухвали щодо зупинення провадження у справі. При цьому, зауважує на тому, що суд може самостійно, на підставі наявних доказів, встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив з того, що вирішення спору за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів залежить від результатів розгляду адміністративної справи №160/25282/24 за позовом Громадської спілки «АСОЦІАЦІЯ ПРОМИСЛОВЦІВ, ПІДПРИЄМЦІВ ТА ПРОФСПІЛОК КРИВОГО РОГУ» до Криворізької міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області за № 523 від 26.05.2021 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, враховуючи наступне.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

При цьому, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог Криворізької міської ради до ОСОБА_1 є стягнення безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 у розмірі 4 833834,59 грн., який визначено на підставі рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу».

Предметом позовних вимог в адміністративній справі №160/7809/19 є визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області за № 523 від 26.05.2021 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу» з моменту його прийняття.

Разом з тим, особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів, а також наслідки задоволення позову, викладені у статтях 264, 265 КАС України.

Згідно з вказаними нормами права суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

У законодавстві України розрізняються поняття "визнання нечинним" та "скасування".

Скасування акта - визнання в установленому законодавством порядку недійсним акта з моменту його прийняття.

Втрата чинності акта - визнання в установленому законодавством порядку недійсним акта на майбутнє, іншими словами, акт втрачає чинність з моменту прийняття відповідного рішення уповноваженим органом.

Кодекс адміністративного судочинства України також розрізняє ці поняття.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналогічні положення містяться в статті 5 КАС України.

Отже, аналіз вказаних норм свідчить, що суд має право скасовувати індивідуальний акт, а нормативно-правовий акт лише визнати протиправним та нечинним.

Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до пункту 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши адміністративну справи, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про необхідність зупинення провадження у справі та неможливості вирішення по суті спору щодо стягнення безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 у розмірі 4 833834,59 грн., який визначено на підставі рішення Криворізької міської ради № 523 від 26.05.2021 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу», до вирішення по суті адміністративної справи №160/25282/24.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Згідно ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Отже, суд першої інстанції, у порушення частини першої статті 210, пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянув заяву про зупинення провадження у справі та дійшов неправильного висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню за ч. 1 п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України із направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Криворізької міської ради - задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року скасувати.

Направити цивільну справу за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: