Справа № 466/9766/20
Провадження № 2/466/65/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря Солиган М.Р.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Мукан Б.С.

представника відповідача (третьої особи на стороні відповідача) - директора Стегніцького А.М.

представника третьої особи КТК ПОГ «Львівського УВП УТОС» - Тонкевич О.О.

представника третьої особи ЛООПП - Добжанського А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», з участю третіх осіб Первинної профспілкової організації Учбово-виробничого об`єднання УТОС, Львівської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, третьої особи на стороні відповідача директора Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Стегніцького Андрія Мироновича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комітет трудового колективу ПОГВ «Львівського УВП УТОС» , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

установив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», в якому просив визнати протиправним його звільнення з роботи у Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», що відбулось згідно наказу №75-к від 16 листопада 2020року та поновити його на посаді підсобного робітника метало-пластмасової дільниці даного підприємства. Окрім того просить стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за весь час (з 16.11.2020) вимушеного прогулу, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова у вказаній справі від 14.09.2020р. позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним звільнення ОСОБА_1 з посади підсобного робітника метало-пластмасової дільниці ПОГ «Львівське УВП УТОС» та поновлено його на займаній посаді.

15.09.2020р. директор ПОГ «Львівське УВП УТОС» видав Наказ №22-О.Д. «Про скорочення штатної одиниці ливарника підсобного робітника метало-пластмасової дільниці». Цим наказом «з метою оптимізації штатного розпису та фонду оплати праці, а також у зв?язку з відсутністю обсягів ливарних та підсобних робіт на метало-пластмасовій дільниці ПОГ «Львівське УВП УТОС» скорочено посади «ливарник» та «підсобний робітник метало-пластмасової дільниці».

16.09.2020р. директор підприємства видав ще один наказ №23-О.Д. «Про простій», яким йому оголосили простій з 17.09.2020р. до моменту скорочення посади «підсобний робітник метало-пластмасової дільниці «ПОГ «Львівське УВП УТОС» 16.11.2020р.

16.11.2020р. цьому було повідомлено, що він може на підприємство не приходити, а заробітну плату за час простою мені обіцяли нарахувати «по середньому». Цей наказ було видано для того, щоб навіть ці 2 місяці до звільнення не дати йому можливості працювати і не нарахувати повноцінну заробітну плату.

16.11.2020р. директором ПОГ «Львівське УВП УТОС» було видано Наказ № 75-к «Про звільнення з роботи», яким його було звільнено з займаної посади «підсобний робітник метало-пластмасової дільниці» з 16.11.2020р.

Оскільки з липня 1986 року є членом профспілки цього підприємства, крім цього, з жовтня 2015 року є заступником голови Первинної профспілкової організації УТОС та відповідно до ст.43 КЗпП України при звільнені його з роботи має бути попередня згода виборчого органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої він є.

Окрім цього, при звільненні його з роботи як заступника голови профспілки має бути згода вищого виборного органу профспілки- в даному випадку це Львівська обласна організація профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України. Такої згоди, від даної профспілки, отримано не було.

Вважає своє звільнення з роботи незаконним та таким, що порушує його трудові права.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Львова від 11.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження(т.1 а.с.24).

29.12.2020р. відповідач ПОГ «Львівське УВП УТОС» скористався правом на подання відзиву, в якому заперечував проти позову.

Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено стан здоров`я позивача на предмет виконання ним своїх посадових обов`язків, оскільки звільнення відбулося саме за станом здоров`я ОСОБА_1 . Крім того позивач сам визнав в судовому засіданні щодо розгляду справи №466/4558/20 визнав повну втрату зору та часткову втрату слуху внаслідок роботи в шкідливих та важких умовах праці. Судом було проігноровано ст. 30 КЗПП України в якій зазначається, що працівник зобов`язаний виконувати роботу особисто, що не здатен робити ОСОБА_1 за станом свого здоров`я.

Посада підсобного працівника вимагає від працівника допомагати іншим працівникам у виконанні ними своїх трудових обов`язків, а позивач потребує стороннього догляду і постійної допомоги зі сторони. Він просто приходячи на роботу відмовляється виконувати ту роботу, яка передбачена його посадовою інструкцією у зв`язку з його станом здоров`я. Для суду мало бути очевидним, що особа, яка нездатна самостійно вільно пересуватися за станом здоров`я не може підсобляти іншим працівникам метало-пластмасової дільниці у роботі.

Для встановлення можливості виконання посадових обов`язків, та рекомендації роботодавцю, що до забезпечення умов праці, законодавець передбачив програму індивідуальної реабілітації особи з інвалідністю відповідно до наказу про затвердження форм індивідуальної реабілітації інваліда, дитини-інваліда, від 19-10-2007 за № 1197/14464.

З жовтня 2007 року, позивач був зобов`язаний надавати роботодавцю картку індивідуальної реабілітації особи з інвалідністю, в якій би було чітко прописано професію чи роботу, яку працівник може за рекомендацією МСЕКу виконувати, а також повідомляти роботодавця про стан свого здоров`я. Але в індивідуальній програмі реабілітації було зазначено, що позивач може працювати лише різноробочим. Даної посади в них немає на підприємстві і не передбачено класифікатором посад. Відповідно є висновок МСЕКу, надалі продовжувати працювати підсобним працівником за станом здоров`я ОСОБА_1 не може, однак позивач був зацікавлений приховувати інформацію про стан свого здоров`я, та можливість незаконно виконувати обов`язки підсобного робітника, а тому таку програму індивідуальної реабілітації не надавав. Тобто погіршення стану здоров`я позивача дослідити роботодавець не мав можливості.

14 вересня 2020 року ПОГ «Львівське УВП УТОС» поновив позивача на раніше займаній посаді підсобного робітника метало-пластмасової дільниці, і так як в рішенні не йшлося про поновлення на посаді директора комерційного, то на посаду директора комерційного, позивача ніхто не поновлював. Про те, і після поновлення на посаді підсобного робітника, позивач не зміг виконувати покладені на нього обов`язки, про що було складено відповідні акти.

Раніше, посадові обов`язки позивачу допомагав виконувати ливарник ОСОБА_2 , але так як останній звільнився за власним бажанням, то і позивач не мав змоги самостійно виконувати обов`язки підсобного робітника метало-пластмасової дільниці.

На даний час видано наказ про скорочення посад ливарника метало-пластмасової дільниці, а також підсобного робітника метало-пластмасової дільниці, через економічну недоцільність виконання ливарних робіт, та змін в організації виробництва і праці.

До моменту скорочення, позивачу оплачувався простій, відповідно до норми ст. 113 КзПП України в розмірі двох третин його заробітку. Однак виплачувати простій позивачу, підприємство можливості немає, а відповідні вакансії, які б міг займати позивач відповідно до рекомендацій МСЕКу зазначених в індивідуальній програмі реабілітації на даний момент відсутні, про що позивач і був повідомлений, але позивачем заяви на переведення його на хоча б одну із вільних вакансій не було подано.

Виходячи з вищенаведеного, відповідач вважає, що звільнення позивача проведено у відповідності з трудовим законодавством України, норм з охорони праці, Законом про реабілітацію осіб з інвалідністю, а також з вимогам Закону про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України.

11.01.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, зазначає, пояснення відповідача викладені у відзиві не спростовують позовні вимоги, а підтверджують протиправність дій відповідача. Окрім того просив залучити до участі у справі третю особу Первинну профспілкову організацію Учбово-виробничого об`єднання УТОС.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15.02.2021р. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначенням справи до підготовчого засідання.(т.1 а.с.96).

Ухвалою суду від 01.12.2021р. залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», з участю третіх осіб Первинної профспілкової організації Учбово-виробничого об`єднання УТОС, Львівської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, третьої особи на стороні відповідача директора Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Стегніцького Андрія Мироновича про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комітет трудового колективу ПОГВ Львівського УВП УТОС.(т.2 а.с.5)

03.03.2021р. представником третьої особи ЛООП надано пояснення щодо позову (т.1, а.с.142).

Ухвалою суду від 20.12.2023р. витребувано докази у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.02.2024р. призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.(т.2 а.с.160-161)

Ухвалою суду від 25.07.2024р. поновлено провадження у цивільній справі, після повернення з експертної установи.(т.2 а.с.174)

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.08.2024р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.(т.2 а.с.176).

Позивач та його представник адвокат Мукан Б.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили позов задовольнити з викладених в ньому підстав, надавши пояснення відповідно до мотивів зазначених у позові.

Представник відповідача (та третя особа на стороні відповідача) директор ПОГ «Львівське УВП УТОС» Стегніцький А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві на позов та додаткових його письмових поясненнях ( а.с.21-35 т.1,а.с.221-224,238-241т.2), долучених до справи та озвучених в судових засіданнях.

Представник третьої особи Первинної профспілкової організації Учбово-виробничого об`єднання УТОС в судове засідання не з`являвся, оскільки така не здійснює свої повноваження за відсутністю керівництва-голови Первинної профспілки ОСОБА_3 , яка померла у листопаді 2020 року, після чого не проводилися збори чи вибори нового керівника.

Представник третьої особи Львівської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України- Добжанський А.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача з підстав, що останній був членом Первинної профспілки та займав посаду заступника голови Первинної профспілки, тому відповідно до ч.3 ст.252 КЗпП України передбачено, що при звільненні членів виборного профспілкового органу підприємства також мала бути згода і вищого профспілкового органу профспілки, а за такою згодою ніхто не звертався.

Представник третьої особи на стороні відповідача Комітету трудового колективу ПОГВ «Львівського УВП УТОС» голова КТК Тонкевич О.О. позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки засідання профспілки 04.10.2015 року не відбувалось, про що свідчить долучений суду відеозапис, ніхто позивача не обирав на посаду заступника голови Первинної профспілкової організації УТОС, в реєстрі юридичних осіб його ніколи як заступника голови не зазначалось, а з січня 2021 року взагалі такої посади немає, оригіналу протоколу зборів від 04.10.2015р. про дані події не існує.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, та оцінивши подані докази, дійшов наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Предметом судового розгляду справи є звільнення працівника на підставі угоди сторін, тобто правові відносини в даному випадку регулюються положеннями статті 36 КЗпП України.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Згідно із частиною 2 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.07.1986 прийнятий на роботу на Підприємство об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» на посаду учня зачисника електропатрона пластмасового цеху, наказ №79к від 16.07.1986 р., про що свідчить запис в трудовій книзі (т. 1 а.с.16).

З 04.11.1996 ОСОБА_1 переведений ливарником третього розряду в пластмасову дільницю на цьому ж підприємстві, наказ №76к від 04.11.1996 (т. 1 а.с.16 зворот).

З грудня 2007 позивач переведений підсобним працівником пластмасової дільниці, наказ №70к від 03.12.2007, проте до моменту звільнення його з роботи за суміщенням посад і професій виконував ливарні роботи по цій дільниці.

Наказом директора Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» від 21.05.2020 №51-к ОСОБА_1 звільнений із займаної посади підсобного робітника метало-пластмасової дільниці ПОГ «Львівське УВП УТОС» за станом здоров`я, на підставі статті 40 пункту 2 КЗпП України. У тексті наказу зазначено, що даний працівник є інвалідом першої групи по зору і потребує стороннього догляду, що є зазначено в довідці МСЕК. Також зазначено, що на підприємстві відсутня робота, безпечна для його здоров`я.

У червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», 3-я особа Первинна профспілкова організація Учбово-виробничого об`єднання УТОС, директор Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Стегніцький Андрій Миронович про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.09.2020 у справі №466/4558/20 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» за №51 -к від 21.05.2020 р. про звільнення з посади підсобного робітника метало-пластмасової дільниці ПОГ "Львівське УВП УТОС ОСОБА_1 з 21 травня 2020 р. на підставі статті 40 пункт 2 Кодексу законів про працю України, поновлено ОСОБА_1 на посаду підсобного робітника метало-пластмасової дільниці Підприємства об"єднання громадян "Львівського УВП УТОС директора комерційного Підприємства об`єднання громадян «Львівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих» з 21 травня 2020 року та стягнуто з Підприємства об`єднання громадян «Львівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2 102 грн. 40 коп. без врахування обов`язкових податків і зборів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26.10.2020р. цивільну справу повернуто до суду для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали (т.1 а.с.60-61).

Постановою Львівського апеляційного суду від 10.08.2021р. рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2020 року змінено, постановлено викласти абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаду підсобного робітника метало-пластмасової дільниці Підприємства об"єднання громадян "Львівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих» з 21 травня 2020 року. Врешті рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2020 року, з врахуванням додаткових рішень цього ж суду від 01 лютого 2021 року та від 17 травня 2021 року залишити без змін».

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, відповідно до наказу директора Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» від 21.05.2020 №51-к ОСОБА_1 звільнений із займаної посади підсобного робітника метало-пластмасової дільниці ПОГ «Львівське УВП УТОС» за станом здоров`я, на підставі статті 40 пункту 2 КЗпП України.

Як зазначає відповідач, є суттєва різниця, коли особа має залишок зору, і може пересуватися самостійно без тростини, сама себе обслуговувати, читати як документи, так і написи на електронному табло, і тоді коли особа немає залишків зору, і пересувається з тростиною, використовуючи спеціальні засоби реабілітації, та і зрештою потребує постійного стороннього догляду.

Для встановлення можливості виконання посадових обов`язків, та рекомендації роботодавцю, що до забезпечення умов праці, законодавець передбачив програму індивідуальної реабілітації особи з інвалідністю відповідно до наказу про затвердження форм індивідуальної реабілітації інваліда, дитини-інваліда, від 19-10-2007 за № 1197/14464 (т.1 а.с. 36-37).

З жовтня 2007 року, позивач був зобов`язаний надавати роботодавцю картку індивідуальної реабілітації особи з інвалідністю в якій би було чітко прописано професію чи роботу, яку працівник може за рекомендацією МСЕКу виконувати, а також повідомляти роботодавця про стан свого здоров`я. Але в індивідуальній програмі реабілітації було зазначено, що позивач може працювати лише різноробочим. Даної посади в них немає на підприємстві і не передбачено класифікатором посад. Відповідно є висновок що надалі продовжувати працювати підсобним працівником за станом здоров`я ОСОБА_1 не може,

Відповідно до наказу ПОГ «Львівське УВП УТОС» №71-к від 14.09.2020р. ОСОБА_1 поновлено на раніше займаній посаді підсобного робітника метало-пластмасової дільниці ( т.1 а.с.9).

15.09.2020р. видано наказ №22-О.Д. «Про скорочення штатної одиниці ливарника та підсобного робітника метало-пластмасової дільниці» ( т.1а.с.10).

Відповідно до протоколу №3 засідання Комітету трудового колективу ПОГ «Львівського УВП УТОС» ухвалено надати згоду на скорочення посад ливарника та підсобного робітника метало-пластмасової дільниці.( т.1а.с.11)

Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

До моменту скорочення, позивачу оплачувався простій, відповідно до норми ст. 113 КЗпП України в розмірі двох третин його заробітку. Виплачувати простій позивачу, підприємство можливості немає, а відповідні вакансії, які б міг займати позивач відповідно до рекомендацій МСЕКу зазначених в індивідуальній програмі реабілітації на даний момент відсутні, про що позивач і був повідомлений, але позивачем заяви на переведення його на хоча б одну із вільних вакансій не було подано.

Наказом №23-О.Д. від 16.09.2020р. ОСОБА_1 оголошено простій підсобного робітника метало-пластмасової дільниці» ( т.1 а.с.12).

Оскільки посаду ливарника було скорочено, то і відповідно посада підсобного робітника також була скорочена, через відсутність роботи на даному підприємстві.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, що передбачає кілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тобто, скорочення штату представляє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При проведенні звільнення працівників в зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України керівниками підприємства повинні бути дотримані вимоги ст. 42 та ст.492 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 по справі №6-2748цс15 викладено правовий висновок про те, що під час звільнення працівника на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації праці, у тому числі скорочення штату працівників, необхідно дотримуватись гарантій, передбачених ст.492 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважене право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник є таким, що належно виконав наведені вище вимоги КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник підлягає звільненню відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою, на іншу роботу.

Перевіряючи доводи позивача щодо обставин його звільнення, судом встановлено, що відповідно до протоколу №3 від 14.09.2020р. засіданням Комітету трудового колективу ПОГ «Львівського УВП УТОС» ухвалено надати згоду на скорочення посад ливарника та підсобного робітника метало-пластмасової дільниці.(т.1 а.с.11)

Також, письмовими доказами, вивченими у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено про наявність допустимих вакантних посад на підприємстві ПОГ «Львівське УВП УТОС», що підтверджується довідкою №74 ( т.1а.с.45).

Враховуючи, що інших заяв про переведення його на інші посади на підприємстві ним не подано - відбулось правомірне звільнення позивача.

Наказом директора Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Стегніцьким А.М. від 16.11.2020 №75-к ОСОБА_1 звільнено з займаної посади Підсобний робітник метало-пласмасової дільниці ПОГ «Львівське УВП УТОС» з 16 листопада 2020 р. згідно ст.40 ч.1 КЗпП України. Підстава-наказ №22 від 15 вересня 2020 року . Із вказаним наказом позивач був ознайомлений особисто, однак з таким не був згідний.(т.1 а.с.14)

Що стосується членства позивача в профспілковій організації, то позивач жодним чином не довів своє членство у профспілковій організації як заступник голови Первинної профспілкової організації.

Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначає Закону України «Про професійні спілки, їхні права та гарантії діяльності» від 15.09.1999р. №1045-ХІV.

Відповідно до ст. 1 цього Закону член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.

Відповідно до ст. 42 Закону України від 15.09.1999р. №1045-ХІV роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації. За наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в терміни, визначені цим договором. Роботодавець не має права затримувати перерахування зазначених коштів.

В даному випадку позивач не надав жодних доказів про те, що він являється заступником голови первинної профспілкової організації, а також про сплату профспілкових внесків, ні в готівковій, ні в безготівковій формі, ані рішення профспілкового комітету про звільнення його від сплати членських внесків із законних на це підстав.

До виконання обов`язків Директора підприємства ОСОБА_4 приступив з 01.07.2019 року, а головний бухгалтер приступив до виконання своїх обов`язків з 15.07.2019 року, проте жодних письмових заяв про відрахування членських внесків, від позивача не було подано, а отже і членські внески до профспілки з заробітної плати позивача не відраховувалися, і до профспілки не перераховувалися. Хоча до позивача стосовно даного питання неодноразово зверталась головний бухгалтер підприємства про надання заяв на відрахування членських внесків з його заробітку.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних ociб підприємців, та громадських формувань зазначено наступне: Назва юридичної особи ПЕРВИННА ПРОФСПІЛКОВА ОРГАНІЗАЦІ УЧБОВО-ВИРОБНИЧОГО ОБ?ЄДНАННЯ УТОС, Ідентифікаційний код юридичної особи 25254919, Центральний місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо ця частка становить не менше 25 відсотків. ВУЛИЦЯ ТОРФ`ЯНА, будинок 4. Місцезнаходження юридичної особи 79058, Львівська обл., місто Львів, вулиця Торф`яна будинок 4. Перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників); прізвище, ім?я, по батькові, фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи, якщо засновник - юридична особа ЧЛЕНИ ПРОФСПІЛКИ, Дані про розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу) та про дату закінчення його формування Види діяльності Код КВЕД 94.20 Діяльність професійних спілок (основний) Відомості про органи управління юридичної особи ЗАГАЛЬНІ ЗБОРИ Прізвище, ім?я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи РЕЙТЕРОВСЬКА МАРІЯ ОЛЕГІВНА - керівник з 14.05.2015.

Отже, посада голови організації є строкова, і строк є 5 років. 15 травня 2020 p., закінчилися повноваження ГОЛОВИ профспілкового комітету, а разом з тим і самого профспілкового комітету. На момент звільнення позивача профспілковий комітет втратив свою легітимність у зв`язку із закінченням повноважень.

Звітно-виборчих зборів ніхто не проводив, будь-яких рішень, чи про відкладення зборів, чи про дату призначення таких зборів ніхто не виносив, банківські рахунки профспілкової організації є закриті.

Так як законного представника профспілкової організації нема, і в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців, та громадських формувань такого представника не зазначено, то ми навіть не надсилаємо копії матеріалів профспілковій організації, так як і отримувати їх нема кому.

15 липня 2020 року було проведено збори трудового колективу, обрано уповноважених осіб для підписання колективного договору і укладено новий колективний договір з новообраним комітетом трудового колективу, у зв`язку із відсутністю профспілки. (т.1 а.с.107-127, 128)

У відповідності до ст. 43 КзПП України, звільнення працівника відбувається за згодою виборного органу, а в даному випадку, комітет трудового колективу є саме виборним органом, з яким і було укладено колективний договір, який ніхто не оскаржував. Щодо голови профспілкової організації, то її смерть позбавляє права взагалі профспілкову організацію здійснювати будь-які юридичні дії.

Отже відповідач є таким, що не порушив вимоги чинного трудового законодавства,а тому підстав для задоволення позову, суд не вбачає.

Суд зазначає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Окрім того, стороною відповідача заперечується наявність засідання профспілкового комітету 04 жовтня 2015 року, де було обрано заступником голови профспілки позивача, оригінал протоколу відсутній, копія витягу з протоколу №2 від 04.10.2015 р. (надана позивачем суду) заперечується відповідачем та третьою особою (т.1 а.с.21).

У зв`язку з наданням позивачем суду копії витягу із зазначеного вище протоколу представником відповідача Стегніцьким А.М. було порушено кримінальне провадження, що вбачається з реєстру кримінального провадження та відповіді ГУНП у Львівській області від 02.07.2025 ( т.1 а.с.211, т.3 а.с.56).

Окрім того, судом за клопотанням представника відповідача Стегніцького А.М. призначалась почеркознавча експертиза (т.2 а.с.160) щодо наявних підписів на даному протоколі, однак експертиза не була проведена, т.я. експерту на дослідження не надали ОРИГІНАЛ зазначеного вище протоколу від 04.10.2015 року(т.2 а.с.170) .

Отже, суд надає віри показам представника відповідача та представника третьої особи Тонкевич О.О. щодо не проведення зазначеного засідання профспілки 04.10.2015 року, відтак належних та допустимих доказів щодо призначення заступником голови профспілки позивача суду не представлено.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

При прийнятті рішення суд також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що позивачем в ході розгляду справи не доведено обґрунтування позовних вимог в частині визнання протиправним звільнення ОСОБА_1 з роботи, що відбулось згідно наказу №75-к від 16.11.2020р. та поновлення його на посаді підсобного робітника метало-пластмасової дільниці ПОГ «Львівське УВП УТОС», а представником відповідача, як роботодавцем, спростовані доводи позивача в цій частині та доведена відсутність підстав для виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відтак, оскільки позовні вимоги позивача щодо визнання дій протиправними про звільнення не підлягають до задоволення, тому всі наступні позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також до задоволення не підлягають.

Враховуючи викладене, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, їх належної оцінки у сукупності, а також враховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства України, суд відмовляє у задоволенні позову.

Судовий збір з позивача не стягується, оскільки позивач є інвалідом 1 групи та звільнений від сплати такого.

Керуючись ст. ст. 12,13,76-81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», з участю третіх осіб Первинної профспілкової організації Учбово-виробничого об`єднання УТОС, Львівської обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, третьої особи на стороні відповідача директора Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Стегніцького Андрія Мироновича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комітет трудового колективу ПОГВ Львівського УВП УТОС, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ;

Відповідач- Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», адреса: 79019, м.Львів, вул. Торф`яна,4; ;

Третя особа- Первинна профспілкова організація Учбово-виробничого об`єднання УТОС, адреса:79019,м.Львів,вул. Торф`яна,4;

Третя особа- директор Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» Стегніцький Андрій Миронович-адреса: 79019, м.Львів, вул. Торф`яна,4;

Третя особа-Львівської обласної організації профспілки працівників житлово- комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, адреса: 79005, м.Львів,пр.Шевченка,7, ;

Третя особа-Комітет трудового колективу ПОГВ Львівського УВП УТОС, адреса: 79019, м. Львів, вул. Торф`яна,4.

Повний текст рішення суду проголошено 26.11.2025.

Суддя В. В. Свірідова