справа 278/5889/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із приниженням честі та гідності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду спричинену в результаті приниження честі та гідності в розмірі 100 000 грн.

У обґрунтування заявленого позивач повідомив, що у серпні 2025 року відповідач кинув поруч із будинком ОСОБА_1 піротехнічний виріб (петарду) внаслідок чого відбувся вибух. Окрім цього, ОСОБА_2 виражався у бік заявника нецензурною лайкою чим порушив громадський порядок. Зазначені дії відповідача у сукупності та взаємозв`язку між особою завдали ОСОБА_1 , за його словами, тривалих моральних страждань через приниження його честі та гідності як військовослужбовця Збройних Сил України.

У подальшому, дії ОСОБА_2 були кваліфіковані як дрібне хуліганство та в зв`язку із цим останній постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2025 року по справі № 278/4480/25, що ухвалена під головуванням судді Мокрецького В.І., визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відтак, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке завдало моральних страждань ОСОБА_1 , встановлена відповідним судовим актом, що набув законної сили, то відповідачеві належить компенсувати заявнику моральну шкоду, завдану його протиправними діями.

Так, оглянувши матеріали справи, головуючий суддя вважає за необхідне заявити самовідвід із огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Приписами ч. 1 ст. 39 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положення ч. 1 та ч. 2 ст. 40 ЦПК України вказують на те, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід (самовідвід), якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Такі висновки покладені в основу рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 24 травня 1989 року у справі за заявою Гаусшильдта (Hauschildt Case), відповідно до змісту якого, при зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Європейський суд з прав людини в п. п. 24-30 рішення від 26 жовтня 1984 р. у справі «Де Куббер проти Бельгії» розтлумачив поняття безсторонності суду в тому аспекті, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно також бути видно, що воно чиниться, зокрема, в демократичному суспільстві суд повинен викликати довіру у громадськості.

У рішенні в справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, зміст наявних обставин у даній справі, приписи цивільного процесуального законодавства України та зазначені положення Бангалорських принципів поведінки судді та рішень ЄСПЛ, на переконання суду, дають достатні підстави для заявлення та задоволення заяви головуючого судді Мокрецького В.І. про самовідвід у цій справі виходячи з наступного.

Так, із матеріалів справи слідує та судом установлено, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із вищевказаним позовом, зокрема, слугує те, що постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2025 року, що ухвалена під головуванням судді Мокрецького В.І., у справі № 278/4480/25, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За таких обставин, суддя Мокрецький В.І. у межах справи про вчинення адміністративного правопорушення № 278/4480/25 вже висловив свою думку стосовно вини ОСОБА_2 у вчиненні дій, які на думку ОСОБА_1 завдали йому моральних страждань, а тому відповідно до приписів Кодексу суддівської етики та Бангалорських принципів діяльності судді, для того, щоб виключити обставини, які можуть викликати у будь-кого сумніви в об`єктивності та неупередженості судді щодо вирішення цього цивільного спору заява головуючого судді Мокрецького В.І. про самовідвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді Віктора Мокрецького про самовідвід задовольнити.

Справу передати до загального відділу Житомирського районного суду Житомирської області для виконання вимог процесуального закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Віктор Мокрецький