ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2034/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/5483/25 Категорія: 310020000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Царьової Олени Сергіївни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, -

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , обгрунтовуючи його тим, що між нею та відповідачем 09.09.2023 був укладений шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

З 17.03.2025 вони спільно не проживають, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини відповідач не займається. Всі витрати на утримання дитини вона несе особисто. Також позивач зазначила, що має на утриманні двох малолітніх дітей, при цьому отримує лише державну допомогу на спільного з відповідачем сина в розмірі 860,00 грн щомісячно, інших доходів не має. Трудова діяльність позивача припинена у зв`язку із доглядом за дитиною віком до 3-х років. Тому вона не має змоги працювати і забезпечувати себе самостійно.

З метою забезпечення інтересів дитини та позивача, як матері, просила суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною трьох років, з урахуванням індексації. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на своє утримання як матері дитини віком до трьох років у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною трьох років, з урахуванням індексації.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500,00 грн, щомісячно починаючи з 18.06.2025 року до досягнення дитиною повноліття, які підлягають індексації відповідно до закону.

Рішення суду у межах сплати платежу аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2500,00 грн, щомісячно, починаючи з 18.06.2025 та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Царьова О.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене за не повного з`ясування обставин справи, не врахування судом тієї обставини, що у відповідача взагалі відсутній дохід, а розмір стягнутих аліментів на дитину та її матір є завищеним, просить рішення суду першої інстанції змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 18.06.2025 до досягнення дитиною повноліття, які підлягають індексації відповідно до закону. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2361,00 грн щомісячно, починаючи з 18.06.2025 та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі враховані критерії визначення розміру аліментів, визначені ст. 182 СК України, оскільки в суді першої інстанції апелянтом подані докази на підтвердження утримання ще однієї дитини.

Акцентує увагу на тому, що у зв`язку з військовою агресією, яка триває по теперішній час багато людей втратили роботу, у т.ч. ОСОБА_1 . Копією трудової книжки, яка додається підтверджується, що до війни апелянт постійно працював та відповідно мав дохід.

Крім того, адвокат відповідача зазначає про те, що з 01.01.2025 прожитковий мінімум для дітей до 6 років становить 2 563,00 грн, мінімальний розмір аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів у 2025 році для дитини до 6 років становить: 1281, 50 грн. При цьому також вказує на ст.141 СК України, згідно з положеннями якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Стосовно стягнутих аліментів на утримання матері дитини до досягнення ОСОБА_3 трьох років у розмірі 2 500,00 грн, сторона апелянта вважає цей розмір завищеним з урахуванням того, що прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, який у 2025 році становить 2361,00 грн.

У апеляційній скарзі адвокат відповідача припускає, що якщо апелянт буде отримувати заробітну плату у мінімальному розмірі, встановленому законом, то вираховується наступна формула: 8000 грн (мінімальна заробітна плата) ? (розмір стягнутих аліментів на першу дитину за Наказом №712/6205/21, виданим Соснівським районним судом м. Черкаси 23.07.2021) 3500,00 грн (аліменти на утримання ОСОБА_3 ) 2 500,00 грн (аліменти на утримання матері ОСОБА_3 ). Тобто, якщо апелянт влаштується на роботу, то його заробітної плати буде вистачати лише на сплату аліментів, жодної суми не залишається на мінімальні потреби апелянта.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення аліментів, ціна позову у яких обраховується як сукупність всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (60 000, 00 грн). За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 09.09.2023, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.09.2023 (а.с. 7).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.03.2024 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

В судовому засіданні суду першої інстанції також встановлено, що судовим наказом № 712/6205/21, який виданий Соснівським районним судом м. Черкаси 23.07.2021 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, щомісяця, починаючи з 04.06.2021 і до досягнення дитиною повноліття (реєстраційни номер рішення 98507576).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563,00 грн; для осіб, які втратили працездатність 2 361,00 грн.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як роз`яснив Верховний суд України у п. 17 Постанови Пленуму від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції врахував обов`язок обох батьків утримувати дитину, відсутність у відповідача сталого доходу, перебування на його утриманні іншої дитини, а також неподання позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог. Визначаючи аліменти у розмірі 3 500,00 грн, суд вважав, що такий розмір є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у такому віці.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи і зроблений з дотриманням вимог закону.

При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд, насамперед, керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Така позиція суду повністю відповідає позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 755/14148/18 від 25 вересня 2019 року.

Апеляційний суд також зауважує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування того, що батько дитини ОСОБА_1 є працездатною особою молодого віку, у Службі зайнятості на обліку як зареєстрований безробітний не перебуває, інвалідності та протипоказань за станом здоров`я до виконання певного виду робіт немає, тому має змогу сплачувати на утримання свого малолітнього сина аліменти у розмірі, визначеному районним судом.

Також, апеляційний суд враховує, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу, а розмір та спосіб стягнутих раніше аліментів, може бути змінений за певних умов у порядку ст. 192 СК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано сукупність всіх обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, який є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дитини. Доводи апеляційної скарги в частині завищеного розміру аліментів апеляційним судом відхиляються як необгрунтовані.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частинами 2, 4 ст. 84 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави вважати, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання аліментів від чоловіка незалежно від її матеріального стану, до досягнення дитиною трирічного віку, у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, тобто від його можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_1 посилається на фінансову неможливість сплачувати аліменти на дружину через відсутність у нього роботи та доходу, а також вказує на встановлення законом мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який є нижчим за розмір, визначений районним судом до стягнення.

Разом з тим, апелянт не надав будь-яких доказів свого матеріального стану.

За таких обставин апеляційний суд, враховуючи наявні у справі докази а також те, що визначений районним судом розмір аліментів на утримання позивача, близький до встановленого прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб - 2361,00 грн. і може в подальшому змінюватись, вважає обгрунтованим встановлений судом розмір аліментів на позивача у 2 500,00 грн.

На підставі викладеного колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: