Провадження № 2-о/161/605/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Опальчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою адвоката Мохнюка Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Городищенська сільська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

23.10.2025 заявниця через свого представника звернулася в суд вищевказаною заявою, в якій просила встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Заявлену вимогу мотивувала тим, що в процесі розроблення технічної документації на земельну ділянку серії II-ВЛ №001381, площею 2,19 га на території Городищенської сільської ради, в її прізвищі було допущено помилку. У вказаному держакті її прізвище було зазначено, як « ОСОБА_2 » замість необхідного « ОСОБА_3 ».

Вказує, що у зв?язку із зазначеною помилкою у неї виникають труднощі у доведенні тієї обставини, що земельна ділянка площею 2,19 га на території Городищенської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер - :04:000:0750) належить саме ОСОБА_1 , а не іншій особі, що і просила встановити суд.

Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито окреме провадження у справі.

Представник заявниці адвокат Мохнюк М.В. подав заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутності, заяву просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Городищенської сільської ради надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності, при розгляді заяви покладаються на погляд суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Луцьким РВ УМВС України у Волинській області 23 листопада 1999 року (а.с.5).

Згідно паспорта серії НОМЕР_1 , картки фізичної особи платника податків, копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , копії свідоцтва про шлюб, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №350767 від 23.07.2009 дані заявниці вказано як « ОСОБА_1 » (а.с.4-7,10,12).

Однак, 18 березня 2002 року Городищенською сільською радою видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії II-ВЛ № 001381, відповідно до якого ОСОБА_4 стала власником земельної ділянки площею 2,19 га на території Городищенської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 347 (а.с.8-9).

Згідно відповіді на запит Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07.02.2025 року № Ф23/0-37/0/6-25, з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, відповідно внести зміни щодо власника земельної ділянки неможливо (а.с.11).

Отже, судом встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії II-ВЛ №001381 від 18.03.2002 року, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 2,19 га на території Городищенської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, записано на ім?я ОСОБА_4 .

Заявниця вказує, що встановлення даного факту їй необхідне для того, щоб підтвердити, що вказаний Державний акт посвідчує її право власності на земельну ділянку та отримати можливість розпорядитися нею на власний розсуд. Крім цього, встановлення даного факту надасть їй та її спадкоємцям можливість уникнути майбутніх судових спорів, пов?язаних із цією механічною опискою в документі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки.

Так, досліджені в ході розгляду докази, які були надані заявником, у своїй сукупності, дають підстави для задоволення заяви, наявні розбіжності у написанні прізвища впливає на права заявниці, а тому суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку серії II-ВЛ № 001381 від 18.03.2002 року, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 2,19 га на території Городищенської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, записаного на ім?я ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк