РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" (на далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 50687,50 грн та судових витрат по справі.

В обґрунтування позову посилалися на наступне.

11.11.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір №4329692 про надання грошових коштів у позику, підписаний електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит без конкретної споживчої мети у розмірі 8000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

Також 14.11.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір №76614257 про надання грошових коштів у позику, підписаний електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит без конкретної споживчої мети в розмірі 7000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

У подальшому між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого та додаткових угод №2 від 28.07.2021 і №22 від 11.04.2024 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги до боржника за кредитними договорами №4329692 від 11.11.2023 та №76614257 від 14.11.2023.

15 жовтня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №6319969, підписаний електронним підписом відповідача відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 2000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

У подальшому між ТОВ «Маніфою» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого та умов додаткової угоди №3 від 10.04.2024 ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №6319969 від 15.10.2023.

Позивач набув право вимоги по цим кредитним договорам на підставі укладених договорів факторингу, по яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Маніфа» відступило їм право вимоги по зазначеним кредитним договорам на підставі договору факторингу та переданого їм реєстрів боржників.

Позивач також зазначає, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювали безпосередньо первісні кредитори станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду від 07.01.2025 дану позовну заяву було залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 10 (десяти) днів з моменту отримання копії ухвали. Позивач усунув вказані недоліки. Разом із заявою про усунення недоліків подано клопотання про витребування доказів (а.с. 66, 70-87).

Ухвалою від 20.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 89).

Представником відповідача адвокатом Ходаком В.В. 14.04.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому просив поновити строк на подання відзиву на позовну заяву із посиланням, що він перебував на лікарняному та надано підтверджуючі документи. Позовні вимоги просив задоволити частково, оскільки відповідач є військовослужбовцем та на нього не поширюється вимога щодо стягнення відсотків (а.с. 98-109).

16.04.2025 від представника позивача Романченко Д.П. надійшла відповідь на відзив, в якій просила позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Додатково зазначила, що під час укладення кожного із договорів відповідачем не було повідомлено, що він є військовослужбовцем та розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договорів визначено за спільною згодою (а.с. 111-117).

22.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь від АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 125-126).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (на звороті а.с. 6).

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позицію щодо позовних вимог виклав у відзиві на позовну заяву (а.с. 119).

У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 6).

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом

Щодо договору позики №766142257 від 14.11.2023

Судом встановлено, що 14.11.2023 на підставі ст. ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом підписання електронним підписом відповідача gOM8X2pAC5, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит без конкретної споживчої мети в розмірі 7000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с.9-10).

Відповідно до п. 1 Договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики.

Згідно з п. 2 Договору позики сума позики складає 7000,00 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка 2,5 % в день (фіксована). Дата надання позики 14.11.2023, дата повернення позики 13.12.2023, знижена процентна ставка 0,625%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 %, пеня за день 2,70 %, орієнтована реальна річна ставка 769,67 %, орієнтовна загальна вартість позики 8312,50 грн. Ставки, визначені цим пунктом, є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до Договору.

Додаток №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76614257 від 14.11.2023, підписаний ОСОБА_1 електронним цифровим підписом gOM8X2pAC5, містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.11).

Відповідно до листа №20.1.0.0.0/7 від 14.04.2025 АТ КБ «ПриватБанк» здійснено перерахування коштів на картку № НОМЕР_1 у сумі 7000, 00 грн (а.с. 126).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №76614257 від 14.11.2023 заборгованість становить 24062,50 грн, з яких 7000,00 грн - тіло кредиту, заборгованость за відсотками у сумі 17062,50 грн, які нараховані станом на 11.04.2024 (а.с. 82-84).

Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем відповідно до положень ст.ст. 626, 628, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого та додаткових угод №2 від 28.07.2021 і №22 від 11.04.2024 ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошових вимог до боржників згідно Реєстру боржників (а.с. 12-15).

Згідно Витягу з Реєстру боржників № 22 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, підписаного 18.10.2024, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за Договором позики № 766142257, укладеним 14.11.2023, на суму заборгованості за кредитом 24062,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 17062,50 грн (а.с. 17).

Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики №766142257 від 14.11.2023.

Щодо договору позики № 4329692 від 11.11.2023

Судом встановлено, що 11.11.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом підписання електронним підписом відповідача c1J5B12s0w, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит без конкретної споживчої мети в розмірі 8000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с.19-21).

Відповідно до п. 1 Договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики.

Згідно з п. 2 Договору позики сума позики складає 8000,00 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка за перший день користування позикою 17,71 % (фіксована), процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00 % (фіксована). Дата надання позики 11.11.2023, дата повернення позики 11.12.2023, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати поверненнч 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 3,50 %, пеня за день 3,50 %, орієнтована реальна річна ставка 649,14 %, орієнтовна загальна вартість позики 9440,00 грн. Ставки, визначені цим пунктом, є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до Договору.

Додаток №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №4329692 від 11.11.2023, підписаний ОСОБА_1 електронним цифровим підписом c1J5B12s0w, містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 21 на звороті).

Відповідно до листа №20.1.0.0.0/7 від 14.04.2025 АТ КБ «ПриватБанк» здійснено перерахування коштів на картку № НОМЕР_1 у сумі 8000, 00 грн (а.с. 126 на звороті).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №4329692 від 11.11.2023 заборгованість становить 24625,00 грн, з яких 6250, 00 грн - тіло кредиту, заборгованості за відсотками у сумі 18375,00 грн, які нараховані станом на 11.04.2024 (а.с. 79-81).

Відповідачем погашено заборгованість 12.12.2023 у розмірі 1700,00 грн та 17.12.2023 50,00 грн, що підтверджується розрахунком наявним у матеріалах справи (а.с. 70).

Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем відповідно до положень ст.ст. 626, 628, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого та додаткових угод №2 від 28.07.2021 і №22 від 11.04.2024 ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошових вимог до боржників згідно Реєстру боржників (а.с. 12-15).

Згідно Витягу з Реєстру боржників № 23 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, підписаного 18.10.2024, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за Договором позики №4329692, укладеним 11.11.2023, на суму заборгованості за кредитом 24625,00 грн, з яких 6250, 00 грн - тіло кредиту, заборгованості за відсотками у сумі 18375,00 грн, які нараховані станом на 11.04.2024 (а.с. 14).

Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики №4329692 від 11.11.2023.

Щодо договору позики № 6319969 від 15.10.2023

15.10.2023 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) d36033 укладено Договір позики №6319969, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 2000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 28-35).

Відповідно до п.2.3.1. кредитного договору, тип позики: довгострокова.

Відповідно до п.2.3.3. кредитного договору, сума позики: 2000,00 грн..

Відповідно до п.2.3.4. кредитного договору, строк кредиту до 03.01.2024 року (80 днів).

Відповідно до п.2.3.6. кредитного договору, дата повернення позики: 03.01.2024 року.

Згідно п.п. 2.5. даного договору позика надається позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_2 , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті (а.с. 32).

Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Маніфою» та відповідачем відповідно до положень ст.ст. 626, 628, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.

11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого та додаткової угоди №3 від 10.04.2024 ТОВ «Маніфа» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою»" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_3 (а.с. 41-44).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6319969 від 15.10.2023, наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідач має заборгованість у сумі 2000,00грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу (а.с. 47).

Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики №6319969 від 15.10.2023.

IV. Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновок

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика", ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положенням статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Виходячи із наведених вище положень ЦК України за своїм змістом кредитний договір є реальним і є укладеним з моменту отримання грошових коштів позичальником.

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині 1 статті 80 ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статей12,81 ЦПК України).

Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що передбачено в ст. 517 ЦК України, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

За умовами укладених кредитних договорів кредитні кошти повинні були бути перераховані на банківську картку позичальника.

На підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом було задоволено та отримано виписки за вказаними кредитними договорами, які засвідчують факт здійснення переказу грошових коштів ОСОБА_1 в розмірах, що передбачені кредитними договорами, що відповідач ці кошти отримав та користувався ними.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання, про що він сам не заперечував, передбачені кредитними договорами №76614257 від 14.11.2023 у сумі 7000,00 грн, №4329692 від 11.11.2023 8000,00 грн та №6319969 від 15.10.2023 2000,00 грн, не повернув, тому позовні вимоги у частині стягнення основної суми боргу за договорами є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення нарахованих відсотків за кредитними договорами.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Із копії довідки №267, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 від 16.11.2024, вбачається, що військової служби за контрактом ОСОБА_1 перебуває на військовій службі із 21.01.2023 по теперішній час (а.с. 104).

Таким чином, у період виконання умов договорів №76614257 від 14.11.2023, №4329692 від 11.11.2023 та №6319969 від 15.10.2023, ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом згідно договору, починаючи з 21 січня 2023 року.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення керувався в тому числі і висновками апеляційної інстанції у справах № 289/1986/24, №289/1083/24, №286/1355/24.

Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15250,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє, оскільки на ОСОБА_1 поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом.

V. Розподіл судових витрат по справі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 911, 01 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборогованісті за договором позики №76614257 у розмірі 7000,00 грн - заборогованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборогованісті за договором позики №4329692 у розмірі 6250,00 грн - заборогованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборогованісті за договором позики №6319969 у розмірі 2000,00 грн - заборогованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати у розмірі 911,01 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, адреса для листування Київська область, м. Бровари. вул. Лісова. 2, поверх 4. .

Представник відповідача: Ходак Владислав Володимирович, місцезнаходження: Вінницька область, Вінницький район, смт. Оратів, вул. Паркова, 17, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 02.12.2025.

Суддя О. М. Дубовік