Справа № 939/3759/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Стасенка Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Кригер А.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 і служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що він з 2015 року по 2021 рік проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 і за період спільного проживання у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з 2021 року між ним (заявником) та ОСОБА_2 стосунки погіршилися, почалися сварки та суперечки на побутовому ґрунті, у кожного з`явилося власне бачення побудови планів на майбутнє, плани виховання та розвитку дітей, а тому він залишив належну йому на праві власності квартиру, що знаходиться в м. Вишгороді, для проживання в ній ОСОБА_2 з їхніми спільними дітьми, а сам став проживати окремо. Проживаючи окремо, він на постійній основі допомагав дітям та забезпечував їх всім необхідним, але, починаючи з липня 2022 року поведінка ОСОБА_2 стосовно заявника та їх спільних дітей кардинально змінилася. ОСОБА_2 перестала здійснювати належний догляд за дітьми, займатися їх вихованням, перешкоджала йому у зустрічах з дітьми, постійно вигадуючи різні причини. З метою захисту своїх прав на участь у вихованні дітей він звернувся до служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради і рішенням ради йому було встановлено порядок участі батька у вихованні малолітніх дітей, проте ОСОБА_2 систематично порушувала визначений графік його зустрічей з дітьми. З 12 листопада 2022 року діти стали проживати із ним, оскільки ОСОБА_2 привела їх у відділок поліції з вимогою забрати у неї дітей та передати їх йому, при цьому діти були налякані. Він влаштував дітей до дитячого закладу, де вони отримували належний догляд, але 20 грудня 2022 року ОСОБА_2 забрала молодшого сина з дитячого садочку до себе і відмовилася повернути йому дитину. Поведінка ОСОБА_2 була незрозуміла, халатна та байдужа по відношенню до дітей, а тому рішенням Бучанської міської ради було визначено місце проживання дітей разом із батьком.

В подальшому, з метою убезпечити дітей від негативного впливу матері, у лютому 2023 року він звернувся до суду із заявою про визначення місця проживання дітей з ним - батьком, але навіть після прийняття судом рішення на його користь, ОСОБА_2 молодшого сина йому не повернула; лише за допомогою працівників поліції вдалося забрати дитину, але все це супроводжувалося агресивною поведінкою ОСОБА_2 , яка постійно висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою у присутності дітей. Така агресивна поведінка ОСОБА_2 по відношенню до нього, постійне висловлювання погроз, образ, принижень, влаштування скандалів, а також халатне та безвідповідальне ставлення до дітей не є характерним для матері, яка також могла агресивно себе поводити і застосувати до дітей фізичне насильство, і, на його думку, викликано психічним захворюванням ОСОБА_2

22 березня 2024 року Бородянським районним судом Київської області було ухвалено рішення про видачу обмежувального припису терміном до 15 вересня 2024 року, яким ОСОБА_2 було заборонено наближатися ближче ніж на 200 метрів до його місця проживання та неповнолітніх дітей, а також до місця його роботи та місця навчання дітей. Проте, після видачі заборонного припису ОСОБА_5 проникла на територію його домоволодіння, де пошкодила майно і завдала його дружині ОСОБА_6 тілесні ушкодження, в результаті чого ці події стали предметом розгляду справи № 939/1581/24 у Бородянському районному суді Київської області.

01 вересня 2025 року ОСОБА_2 проникла до Бучанського ліцею № 5 Бучанської міської ради, де порушувала громадський порядок, поводила себе агресивно, вимагала показати їй дитину ОСОБА_4 . Також 22 вересня 2025 року ОСОБА_2 знову проникла до цього ж ліцею, де повторила намагання побачити дитину та здійснила тиск на адміністрацію закладу. ОСОБА_2 несе пряму загрозу для його життя та здоров`я, а також їх спільних дітей, крім того, несе небезпеку для осіб, які проживають з ними. На цей час ОСОБА_2 почала себе поводити активно, агресивно та небезпечно.

Просив суд видати обмежувальний припис терміном до 15 квітня 2026 року, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця його проживання та неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця його роботи та місця навчання дітей.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримав і викладене підтвердив.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , яка про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, попередньо з`явилась в судове засідання, отримала пам`ятку про права та обов`язки, після чого самовільно залишила приміщення районного суду, у зв`язку з чим судом ухвалено провести судовий розгляд цивільної справи у відсутності заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Заінтересована особа служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради свого представника на розгляд заяви не направила, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Ніжині Чернігівської області і зареєстрований в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України. (а. с. 4-6)

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Києві, в графі мати вказана ОСОБА_2 , а в графі батько ОСОБА_1 . (а. с. 7)

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Києві і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а. с. 8)

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2023 року було визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . (а. с. 10-13)

За рішенням Бородянського районного суду Київської області від 22 березня 2024 року видано обмежувальний припис терміном до 15 вересня 2024 року, яким заборонено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця роботи ОСОБА_1 та місця навчання дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . (а. с. 9)

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 271 від 12 червня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію, параноїдну, безперервний перебіг, F 20.00 за МКХ-10. ОСОБА_2 не здатна в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_2 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. (а. с. 14-16)

Відповідно до копії рапорту інспектора сектору "Служба освітньої безпеки" Бучанського РУП ГУНП у Київській області лейтенанта поліції Аліни Кушнір, під час виконання нею службових обов`язків у Бучанському ліцеї № 5 Бучанської міської ради Київської області за адресою: місто Буча, вул. Захисників України, 104, о 09-й годині 15 хвилин, 01 вересня 2025 року було встановлено громадянку ОСОБА_2 , яка під час урочистої лінійки у цьому закладі освіти порушувала громадський порядок, а саме: поводилася агресивно, вимагала показати їй дитину, штовхати квіти. (а. с. 17)

Згідно з копією рапорту інспектора сектору "Служба освітньої безпеки" Бучанського РУП ГУНП у Київській області лейтенанта поліції Аліни Кушнір, під час виконання нею службових обов`язків у Бучанському ліцеї № 5 Бучанської міської ради Київської області за адресою: місто Буча, вул. Захисників України, 104, об 11-й годині 45 хвилин 22 вересня 2025 року було встановлено громадянку ОСОБА_2 , яка прийшла у заклад освіти та вимагала віддати їй дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 3-Б класу Бучанського ліцею № 5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 1-Б класу Бучанського ліцею № 5. При спілкуванні з батьком дітей ОСОБА_1 було з`ясовано, що він з ОСОБА_2 , яка має психічні розлади, розлучений; крім того він надав інформацію, що поновлює обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 та написав заяву, щоби дітей із закладу освіти, окрім нього, більше нікому не віддавали. (а. с. 18)

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", під домашнім насильством - розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Статтею 21 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Оцінюючи викладене, враховуючи потенційні ризики для ОСОБА_1 та його неповнолітніх дітей внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису терміном до 15 квітня 2026 року, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця навчання дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Вчастині заборони ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця роботи заявника ОСОБА_1 заяву необхідно залишити без задоволення, оскільки доказів, що ОСОБА_2 порушувала раніше винесений обмежувальний припис в частині наближення ближче ніж на 200 метрів до місця роботи заявника суду надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 350-6 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ЗаявуОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис терміном до 15 квітня 2026 року, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області, наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця навчання дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Повне рішення суду складено 02 грудня 2025 року.

Головуючий суддя Геннадій СТАСЕНКО