Справа № 490/6426/25
Провадження № 2-о/487/216/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О. за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду міста Миколаєва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебування її на утриманні померлого чоловіка.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 13.08.2025 року вказану справу передано до Заводського районного суду міста Миколаєва за територіальною підсудністю.

В обґрунтування своїх вимог заявниця вказала, що з 23.07.1976 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. При зверненні до Пенсійного фонду заявниці ОСОБА_1 рішенням №97 від 28.05.2025 було відмовлено у задоволенні заяви про перехід на пенсію по втраті годувальника через відсутність документів, які б підтверджували її перебування на утриманні померлого чоловіка, а саме через відсутність спільної реєстрації місця проживання чоловіка разом із заявником. Встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка необхідно заявнику для реалізації права на перехід на пенсію по втраті годувальника.

На підставі викладеного, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебування її на утриманні померлого чоловіка.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.09.2025 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Рудницька А.О. в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові пояснення та заяву, в якій просила врахувати викладені у поясненнях правові позиції та розглянути справу за її відсутності.

Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема, згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Судом встановлено, що 23 липня 1976 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1147 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.05.2025 року №97 розглянуто заяву №7697 від 20.05.2025 року ОСОБА_1 щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 та відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до довідки начальника управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.11.2025 року громадянин ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримував пенсійну виплату за віком за період з 01.02.2013 року по 30.04.2025 року. Нарахований та виплачений розмір пенсії з 01.01.2024 року по 01.05.2025 року в середньому становить 15 220,54 гривень.

В той час як згідно довідки про доходи №402726, виданої ОСОБА_1 , вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області і отримує пенсію за віком, яка за період з 01.01.2024 року по 31.10.2025 року в середньому становить 4851,06 гривень.

Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержують яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

В постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц, вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірі 16680,28 гривень щомісячно, в той час як заявниця одержувала пенсію у розмірі 5316,21 щомісячно, на думку суду, факт отримання одним із подружжя більшого розміру доходу (пенсії), ніж інший з подружжя, достатньою мірою підтверджує ті обставини, що постійним і основним джерелом засобів до існування того з подружжя, хто отримує менший дохід, є пенсія іншого з подружжя.

В позовній заяві зазначено, що останнє зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 було за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно матеріалів заяви, відмітки у паспорті та відповіді №1827657 від 29.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно з довідкою, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Николаевдомсервис» вих. №38/о-1 від 06.05.2025 року та затвердженої сусідами, вбачається, що заявниця ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того в довідці вказано, що з 13.10.1992 року за вищевказаною адресою вона проживала спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_2 .

Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Також, в силу вимог ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Суд звертає увагу, що право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Враховуючи вищевикладене, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту проживання та перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Оцінюючи усі докази, які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даного позову, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити його у повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, адреса: місто Миколаїв, вулиця Морехідна, будинок №1, .

Суддя А.О. Темнікова