Провадження № 2/161/4239/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПрАТ СК «ПЗУ України» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2025 позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Позивач позовні вимоги обгрунтував тим, що 26 березня 2025, сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено його автомобіль марки Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 , даний факт підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Надалі позивач звернувся до страхової компанії із заявою за виплатою страхового відшкодування. Страхова компанія відшкодувала завдані збитки, окрім суми франшизи у розмірі 2600,00 грн.

Також, ОСОБА_1 вказує, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні звичного ритму життя, що приводить до негативних змін в його житті, а саме він був змушений прикладати додаткових зусиль для організації та забезпечення життя. Пояснює, що у зв`язку з вимушеною зміною його побутових стосунків та тим, що відповідач до цього часу не здійснив йому жодного відшкодування за завдану шкоду внаслідок ДТП, у нього знизилося його психологічне здоров`я. Внаслідок вказаних вище обставин просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 2600,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу.

23 червня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

25 червня 2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

22 серпня 2025 від позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, котрі були прийняті судом.

26 серпня 2025 протокольною ухвалою було залучено третю особу на стороні відповідача ПрАТ СК « ПЗУ України».

22 вересня 2025 на адресу суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 , де він вказує що частково визнає вимогу щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2600,00 грн., зазначає, що погоджується з даною сумою, проте позивач не звертався до нього щодо виплати йому такого відшкодування. Щодо моральної шкоди повністю заперечує у задоволенні в цій частині позовних вимог, вважає дану вимогу необгрунтованою та надуманою. У задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить відмовити.

30 вересня 2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач надає схожі пояснення, які зазначені у позові, а також просить допитати ОСОБА_3 у якості свідка та дослідити переписки в мобільному телефоні, і стягнути на свою користь понесені витрати на професійну правничу допомогу з відповідача у розмірі 4000,00 грн.

08 жовтня 2025 на адресу суду надійшли заперечення від відповідача, в яких він просить відмовити у клопотаннях заявлених позивачем.

16 жовтня 2025 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи на стороні відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в яких, страхова компанія підтримує та вважає правомірною вимогу позивача про стягнення на його користь з відповідача франшизи у розмірі 2600,00 грн.

У судовому засіданні протокольною ухвалою було відмовлено позивачу у клопотанні про дослідження переписок у мобільному телефоні та задоволено клопотання про виклик свідка.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав схожі пояснення, до тих що викладені у позовній заяві, пояснив, що був звільнений з полону та у зв`язку з ситуацією, яка склалась поніс душевні переживання, позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, а саме вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2600,00 грн., в решті позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст.16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Відповідно до вимог статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі №161/6358/25 від 24.04.2025 встановлено, що 26.03.2025 року, о 11 годині 55 хвилин, в м. Луцьк по вул. Ветеранів, 13, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Citroen C4 Picasso», державний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний номер НОМЕР_3 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

24 квітня 2025 Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Дана постанова набрала законної сили та не оскаржувалась.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Citroen C4

Picasso, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК ПЗУ Україна» згідно

полісу № ЕР.224804032 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.11.2024.

За умовами полісу, страхова сума за шкоду, завдану майну становить 160 000, 00 грн.; франшиза - 2600,00 грн.

Згідно зі ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, дщо сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої

цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до ст. 22.1 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує, у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної

пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 35.1 Закону, для отримання страхового вілшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

28.03.2025 позивач власник транспортного засобу «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_4 звернувся до ПрАТ «СК ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 35 Закону.

Оцінювачем страхової компанії було оглянуто пошкоджений транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_3 та зафіксовано у протоколі технічого огляду КТЗ 307776

пошкодження, набуті внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 26.03.2025.

Відповідно до листа №55009/ПВ-31 від 22.04.2025 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» визначило суму збитків, яка складає 6502,00 грн.. Страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза складає 2600,00 грн.. У зв`язку з цим ОСОБА_1 страховою компанією буде перераховано страхове відшкодування в розмірі 3902,00 грн., протягом 5 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування позивачу у розмірі 3902, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.04.2025 №00140174, дана обставина не заперечується страховою компанією та позивачем.

Тому відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», франшиза є частиною збитку, яка не відшкодовується страховиком, а оплачується страхувальником, а тому суд доходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 франшизи у розмірі 2600,00 грн. на користь позивача.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вказує наступне.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає безумовним, що внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту завдання потерпілому ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок проте, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Подібний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 944/4790/19 (провадження № 61-15852св21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).

Таким чином, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, порушенням звичного способу життя, зниженням рівня психологічного здоров`я позивача, не можливістю так ефективно, як раніше вирішувати побутові проблеми, в тому числі здійснювати ремонт пошкодженого автомобіля.

При визначенні розміру морального відшкодування ОСОБА_1 суд врахував конкретні обставини справи, характер немайнових втрат, глибину фізичних та душевних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості, та дійшов висновку, що розмір компенсації в грошовому еквіваленті, що підлягає стягненню відповідає сумі в 1000,00 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить на наступного висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

В силу вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.

Враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної адвокатом роботи з урахуванням складності справи, заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжних інструкцій від 25.06.2024 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн та 3028,00 грн. (а.с. 24-25).

Враховуючи, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

А також, згідно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, яка підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно до розміру задоволеної позовної вимоги в сумі 302,80 грн. (2 422,40 грн. х 1000,00 грн. / 10000,00 грн.).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПрАТ СК «ПЗУ України» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2600 (дві тисячі шітсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000(три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 01 грудня 2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місце знаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур