У Х В А Л А

01 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Зімін М.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорозькій областях в особі Територіального сервісного центру МВС № 1243 про захист прав споживачів, -

встановив:

14 листопада 2025 року представником позивача адвокатом Фроловою Н.В. подано до Покровського районного суду міста Кривого Рогу позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорозькій областях в особі Територіального сервісного центру МВС № 1243 про захист прав споживачів, яка 18 листопада 2025 року передана у провадження судді Зіміна М.В.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року позовну заяву залишено без розгляду та встановлено п`ятиденний строк на їх усунення.

28 листопада 2025 року на адресу суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 18 листопада 2025 року. У заяві вказано, що даний спір виник із договору лізінгу та такі правовідносини підпадають під захист прав споживачів, оскільки такий договір є фінансовою послугою.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі вбачається наступне.

За положеннями ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Положення статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що цим законом врегульовані відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками й продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно з статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Так, у позовній заяві позивачем викладено обставини, що 11.02.2021 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено Договір фінансового лізінгу № KRKRA!00000641. Предметом лізінгу є автомобіль KIA К5, 2014 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 . Посилається на те, що реєстрація авто в сервісному центрі виявилася неможливою через наявність у Єдиному реєстрі боржників відомостей про відкриття виконавчих проваджень щодо відповідача.

Позивач просить суд захистити його право шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб - автомобіль KIA К5, 2014 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що даний спір стосується відносин, що виникають між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу.

Так, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначає, що відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а також прийнятими відповідно до закону актами Національного банку України.

Порядок набуття права власності на об`єкт фінансового лізингу врегульовано положеннями статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Спірні правовідносини не стосуються недодержання лізінгодавцем положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні Договору фінансового лізингу.

Отже, державна реєстрація транспортних засобів у сфері фінансового лізингу, не є послугою, у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому посилання позивача на те, що позов пов`язаний із захистом прав споживачів є необґрунтованими та зводяться до власного тлумачення позивачем норм чинного цивільного процесуального законодавства України.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Зважаючи на те, що місцезнаходження відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а тому дана справа підлягає передачі за підсудністю Печерському районному суду міста Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 132, 187, 261, 353, 354 ЦПК України,

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорозькій областях в особі Територіального сервісного центру МВС № 1243 про захист прав споживачів передати за підсудністю Печерському районному суду міста Києва.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 01 грудня 2025 року.

Суддя М. В. Зімін