Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й..

за участю:

секретаря судового засідання Ткаченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом адвоката Медвідь Василя Осиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява адвоката Медвідь Василя Осиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивачка), до ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (далі відповідач), у якій представник позивачки просить суд:

-стягнути з відповідача на користь позивачки 1/2 понесених додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 146 791 грн. 54 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення документально підтверджених витрат на додаткові витрати на дитину, які позивачка понесла у зв`язку з:

-перебуванням дитини в дитячому садочку «Ришанка» з березня 2022 до 22 травня 2025 року;

-відвідуванням музичних занять та гімнастики;

-перебуванням у дитячому навчально-рекреаційному таборі у 2023 й 2025 роках;

-придбанням одягу та взуття;

-навчанням дитини в Українській початковій суботній школі «Рідна Школа» у м. Прага.

Ухвалою від 03.10.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

13.11.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивачкою не надано доказів існування обставин, з якими закон пов`язує можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

27.11.2025 до суду від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій він позовні вимоги підтримав. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що відповідач не обґрунтував надання добровільної допомоги у натуральній формі. Твердження відповідача лише підкреслюють його намагання уникнути відповідальності, оскільки реальний інтерес відповідного учасника справи стосується розподілу майна, а не участі у вихованні доньки. Долучені відповідачем платіжні інструкції не підтверджують сплати ним аліментів чи додаткових витрат на утримання дитини. Поряд із цим, представник позивачки звертає увагу на те, що дитячий садок є державною установою, твердження відповідача про надмірність витрат не відповідають дійсності. Крім того, представник позивачки звертає увагу суду на представлене листування із мобільного за стосунку Viber.

28.11.2025 до суду від представника позивачки надійшли додаткові пояснення, у яких він позовні вимоги підтримав та додатково вказав про те, що витрати на музичні заняття були обговорені та погоджені сторонами.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке.

11.10.2016 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №564, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб № НОМЕР_3 від 11.10.2016.

Від шлюбу в сторін справи народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2022 по справі №308/10502/22, яке набрало законної сили 11.11.2022, шлюб між сторонами розірвано.

Цим же рішенням встановлено, що подружжя спільно не проживає з 10.10.2021.

Факт проживання доньки з матір`ю на час розгляду справи відповідачем не оспорюється та не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

В обґрунтування позову позивачка просить суд стягнути витрати, які позивачка понесла у зв`язку з:

-перебуванням дитини в дитячому садочку «Ришанка» з березня 2022 до 22 травня 2025 року;

-відвідуванням музичних занять;

-відвідуванням занять з гімнастики;

-перебуванням у дитячому навчально-рекреаційному таборі у 2023 й 2025 роках;

-придбанням одягу та взуття;

-навчанням дитини в Українській початковій суботній школі «Рідна Школа» у м. Прага.

Суд вказує на відсутність підстав для стягнення витрат на навчання дитини в Українській початковій суботній школі «Рідна Школа», адже представником позивачки не доведено, що таке навчання зумовлене особливими обставинами.

Матеріалами справи не підтверджується, що навчання у відповідній школі спрямоване на розвиток існуючих у дитини здібностей. Представником не надано будь-яких доказів з приводу змісту освітньої програми у навчальному закладі, у зв`язку з чим не підтверджено специфіку навчання у відповідному освітньому закладі та не доведено, що таке навчання виходить за межі загального освітнього процесу, передбаченого для дітей відповідного віку.

Представником не наведено конкретних(виключних) обставин, які би свідчили, що витрати на навчання у додатковому освітньому закладі належать до додаткових витрат, а не мали би покриватися за рахунок стягнення аліментів.

Наведені представником позивачки витрати є звичайними, відносяться, зокрема, до загального розвитку дітей і є не обов`язковими, а є добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері.

За обставин цієї справи не вбачається, що навчання дитини в Українській початковій суботній школі «Рідна Школа» було погоджене з батьком.

Вищевикладене узгоджується із позицією Верхового Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20, від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19, від 12.03.2020 у справі № 520/12681/17,від 10.10.2019 у справі № 638/13860/16-ц, від 26.09.2018 у справі № 569/6838/15-ц.

Суд не погоджується із твердженням представника позивача про наявність підстав для стягнення витрат, понесених позивачкою у зв`язку з відвідуванням дитиною дитячого садочку «Ришанка», зважаючи на таке.

Передусім суд акцентує увагу на тому, що позивачкою не наведено мотивів вибору цього освітнього закладу, а також не підтверджено, що відвідування цього закладу дитиною погоджувалося із відповідачем.

Посилання представника позивача на те, що навчання у садочку передбачає проходження спеціалізованих занять, гуртків та інтеграцію у нове мовне середовище є бездоказовими та не є конкретизованими, оскільки зводяться до загальних фраз без урахування індивідуальної специфіки спірних правовідносин.

У зв`язку з наведеним суд доходить до переконання про те, що позивачка та її представник не обґрунтували те, з огляду на які індивідуальні фактичні обставини у конкретній справі витрати на відвідування освітнього закладу «Ришанка» можуть бути віднесені до додаткових витрат.

Не обмежуючись викладеним, суд звертає увагу на те, що за довідкою з дитячого садочку «Ришанка» від 22.05.2025 з моменту поступлення і до часу видачі довідки понесені витрати складають приблизно 33 567 чеських крон на харчування та 22 526 чеських крон за навчання, загалом 56 093 чеських крон.

Отже, за змістом довідки заявлена позивачкою до відшкодування сума за відвідування дитячого садочку «Ришанка» від 22.05.2025 фактично є орієнтовною з огляду на наявність застереження.

Згідно з довідкою від 25.11.2025 дитячий садок «Ришанка» є державним закладом, заснованим міським районом Прага 4.

Суд зауважує, що позивачка та її представник не обґрунтували те, в силу яких саме обставин витрати на відвідування дитячого садочку мали би включатися у додаткові витрати на дитину, а не впливати на визначення розміру аліментів.

Посилання на необхідність стягнення витрат у відшкодування придбання одягу та взуття суд оцінює критично, адже такі суми не є додатковими витратами та стосуються загальних потреб дитини, а тому такі витрати поглинаються аліментними зобов`язаннями.

Позивачкою та її представником не доведено, що в даному випадку йдеться про речі, придбання яких зумовлена особливими обставинами.

Також суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення витрат на перебування у дитячому навчально-рекреаційному таборі у 2023 й 2025 роках.

В обґрунтування позову в цьому аспекті йдеться про 2 грошові перекази, а саме 08.05.2023 та 08.05.2025 (Т.1, а.с.25 і 26).

Попри це, зміст долучених платіжних документів не дає можливості встановити цільове призначення платежів, а відтак згадані платіжні документи не підтверджують проведення оплати за навчально-рекреаційні табори.

Представником позивачки не надано відомостей укладення яких-небудь договорів з установою, яка надавала відповідні послуги. У матеріалах справи відсутні докази придбання путівок до таборів у 2023 та 2025 роках, а також докази (рекомендації, направлення тощо) у підтвердження того, що дитина потребувала оздоровлення у яких-небудь таборах.

Понад це, матеріали справи не містять відомостей про те, що перебування у дитячому навчально-рекреаційному таборі у 2023 й 2025 роках погоджувалося з батьком дитини або ж було вимушеним у зв`язку з наявністю лікарських рекомендацій.

На переконання суду, не являються обґрунтованими і позовні вимоги в частині стягнення витрат, понесених у зв`язку з відвідуванням дитиною занять з гімнастики.

У цьому контексті суд вказує на те, що позивачкою не долучено жодних доказів того, що зайняття гімнастикою спрямовані на розвиток уже виявлених у дитини особливих здібностей, зокрема, схильностей до гімнастики.

Так, матеріали справи не містять будь-яких характеристик, рекомендацій, грамот чи нагород, які би свідчили про наявність успіхів дитини в гімнастиці.

Іншими словами, за обставин цієї справи позивачкою та її представником не доведено, що заняття гімнастикою не охоплюються загальним дозвіллям малолітньої дитини.

Суд зауважує про те, що в умовах сьогодення більшість дітей, залежно від місця проживання та фінансових можливостей батьків, відвідує різного роду гуртки, заняття з танців, спортивні секції різних видів спорту, залежно від власних вподобань чи внутрішніх переконань їх батьків, що сприяє формуванню позитивних звичок, а також їх належному фізичному, духовному та моральному розвитку.

Додаткові матеріальні витрати, зумовлені схильністю дитини гімнастики, мають бути якісно відмінними та фактично суттєво вищими від витрат, які зазвичай несуть батьки інших дітей, котрі займаються гімнастикою для забезпечення загального розвитку та дозвілля (зокрема, персональні тренування, додатковий інвентар, тренувальні збори тощо).

У свою чергу, відомостей про те, що відвідування занять по гімнастиці зумовлене медичними рекомендаціями, судом не встановлено.

Разом із тим, на переконання суду, обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення витрат, понесених у зв`язку з відвідуванням дитиною музичних занять, оскільки ці витрати були погодженими батьками, а їх фактичне понесення підтверджується доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме платіжними документами, зокрема, фактурами від 12.04.2024, 06.05.2024, 07.05.2024, 29.08.2024 на загальну суму 14 000 чеських крон, що еквівалентно 28 036,40 грн. (14 000 чеських крон * 2,0026) станом на день звернення до суду (25.09.2025 згідно з трекінгом про надсилання поштового відправлення №489).

При цьому суд враховує зміст листування між сторонами із застосуванням додатку Viber, з якого вбачається, що відповідач був обізнаний про намір позивачки забезпечити відвідування дитиною занять музикою, а також активно брав участь у пошуку репетитора та був проінформований про вартість занять у відповідного викладача.

Так, у листуванні міститься згадки про «Беату», вартість занять «3500 крон» за 4 заняття, що цілком узгоджується із відомостями, які містяться у платіжних документах, поданих позивачкою для підтвердження витрат за відвідування дитиною лекцій співу, оскільки постачальником за цими документами значиться «Беата Шевчук», виставлена ціна становила 3 500 чеських крон з 4 лекції співу.

Будь-яких заперечень з приводу відвідування занять з музики відповідач не висловлював.

Суд зауважує, що відомості, котрі містяться у представленому листуванні є належними та допустимими доказами, оскільки листування дозволяє чітко встановити учасників спілкування.

Доцільно звернути увагу на те, що це фрагменти листування, які долучив представник позивачки разом із відповіддю на відзив, узгоджуються із тими фрагментам листування, які долучив відповідач разом із відзивом.

Таким чином, позивачкою понесено витрати у зв`язку з відвідуванням дитиною музичних занять на загальну суму 14 000 чеських крон, що еквівалентно 28 036,40 грн. на час звернення до суду з цим позовом.

У свою чергу, відповідач не надав доказів того, що він фактично брав участь у цих витратах, оскільки подані разом із відзивом платіжні документи з огляду на вказане у них призначення платежу цих обставин не підтверджують.

Отже, розмір додаткових витрат, який суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки, складає 14 018,20 грн. (28 036,40 грн. * 1/2 ).

Спроможність відповідача сплатити додаткові витрати в означеному розмірі підтверджується фактом його працевлаштування та наявністю офіційного доходу, що зафіксовано довідками про доходи №№ 122, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131 від 28.08.2025. Доказів протилежного судом не здобуто.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору з відповідача слід стягнути на користь держави пропорційно частці задоволених позовних вимог.

Звідси на користь держави з відповідача слід стягнути 115 грн. 70 коп. (1211,20 грн. * ((14 018,20 грн. грн. / 146 791,54 грн.) судового збору.

З огляду на те, що позивачкою та її представником лише частково доведено існування обставин, з якими закон пов`язує можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 1/2 понесених додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 14 018 (чотирнадцять тисяч вісімнадцять) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 115 (сто п`ятнадцять) грн. 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Й. Данко