Провадження №: 2-др/755/143/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Гончарука В.П.,
при секретарі Печуркіній Я.А.,
Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2025, ухваленим у справі № 755/19446/24, задоволено позовні вимоги ТОВ «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» заборгованість по сплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 9 943,47 грн. та судовий збір в сумі 3 028,00 грн. (а.с. 79-82).

Питання розподілу витрат на правову допомогу рішенням суду не вирішувалося.

Відповідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із матеріалів справи убачається, що інтереси позивача ТОВ «Інвестбудгаличина» представляла адвокат Куракса Ю.І., згідно ордера серії АІ № 1731477 (а.с. 11).

11 липня 2024 року між ТОВ «Інвестбудгаличина», як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ТОТУМ», як юридичною фірмою, було укладено договір про надання правничої допомоги № SO 6163 (далі - Договір) (а.с. 13-15).

Відповідно до п. 1.7 Договору, з метою виконання цього Договору, Клієнт надає Юридичній фірмі наступні повноваження: представляти інтереси Клієнта у всіх необхідних установах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, у всіх місцевих (загальних, господарських та адміністративних) та апеляційних судах, а також Верховному Суді та Вищих спеціалізованих судах, а також Конституційному Суді України, у будь-яких правовідносинах, що пов`язані із представництвом інтересів Клієнта, з усіма правами, які надано законом захиснику, позивачу, відповідачу, скаржнику, третій особі із самостійними вимогами на предмет спору, третій особі без самостійних вимог на предмет спору.

Згідно пп. 1.8.4 п. 1.8 Договору, для надання правничої допомоги Клієнту, Юридична фірма призначає адвоката Кураксу Юлію Ігорівну (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11578/10 від 27 травня 2024 року, видане Радою адвокатів Київської області згідно з Рішенням № 152 від 24 травня 2024 року).

Відповідно до п. п. 4, 10 Додатку № 2 до Договору про надання правничої допомоги № SO 6163 від 11.07.2024, розмір основного гонорару складає 3 500 грн. за подання одного позову щодо стягнення коштів із споживачів послуг з управління багатоквартирним будинком. Розмір гонорару успіху, який Клієнт сплачує Юридичній фірмі складає 10 % від суми заборгованості, яка була фактично стягнута на користь Клієнта. Розмір гонорару успіху підлягає включенню в суму, що підлягає стягненню за рішенням суду.

Як убачається зі змісту позовної заяви, розмір витрат на правничу допомогу складає 4 494,35 грн.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 року винесеній у справі № 755/9215-15.

Також у постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

Розподіляючи понесені позивачем втрати на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про те, що надані: договір про надання правничої допомоги № SO 6163 від 11.07.2024 та додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги № SO 6163 від 11.07.2024 є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір доведений в повному обсязі, відповідає умовам укладеного договору та критерію розумної необхідності таких витрат.

Будь яких заперечень з боку відповідача до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене заява представника позивача ТОВ «Інвестбудгаличина» Куракси Ю.І. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правову допомогу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» Куракси Юлії Ігорівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 755/19446/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина»витрати на правничу допомогу у розмірі 4 494 (чотири тисячі чотириста дев`яносто чотири) грн. 35 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя