Справа №: 148/2067/25
Провадження № 2/148/1016/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О

за участі секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з повідомленням сторін в м. Тульчині цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

Представниця позивача звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права вимоги до відповідача за зазначеними нижче підставами:

26.04.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 1174957, який підписано шляхом використання при укладені цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. За умовами договору Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 500,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Підписуючи договір позики відповідач підтвердив, що інформація зазначена в частині 2 статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» товариством йому надана. Відповідач, також підтвердив що з правилами надання кредиту був ознайомлений, їх суть, зміст, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Однак в порушення договору відповідач не надавав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики та процентами в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 14 196,45 грн. 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1174957 від 26.04.2021. У подальшому 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача за договором позики №1174957 від 26.04.2021. У зв`язку з чим у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Зауважує, що зобов`язання станом на 16.08.2025 не виконані та з моменту отримання прав вимоги до відповідача жодних процентів та штрафних санкцій ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ відносно останнього не нараховувало.

Таким чином ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права вимоги за кредитним зобов`язанням відповідача на загальну суму 14196,45 грн, просить стягнути вказану суму в рахунок погашення заборгованості за договором позики № 1174957 від 26.04.2021 та відшкодувати понесені витрати при зверненні до суду в розмірі судового збору та на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Представниця позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що діє на підставі ордеру серії АХ № 1149961 від 01.11.2024 на надання правничої допомоги Ткаченко Ю.О. (а.с.55 зворот) у судове засідання не з`явилася. 30.09.2025 та 23.10.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» від останньої надійшли заяви про розгляд справи у відсутності представника позивача (а.с.96, 104).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, відповідно ст. 187 ЦПК України (а.с.74, 107-108), заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи у його відсутності від останнього на адресу суду не надходили.

04.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що останній позовні вимоги визнає частково лише у розмірі тіла кредиту та процентів у межах строку дії договору. Стягнення судового збору та витрат понесених на професійну допомогу просить вирішити відповідно ЦПК України.

05.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив із змісту якої вбачається, що позивач не погоджується з позицією відповідача та зауважує, що умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», з якими відповідач ознайомився до підписання договору позики (п.4.2 Договору), передбачено нарахування процентів за понадстрокове користування позикою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

При укладанні Договору позики сторони керувались статтями 641, 644 ЦК України, відповідно до яких зазначені договори є публічною пропозицією (офертою) на укладення договорів кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію для укладення договорів.

Положеннями договору про надання позики № 1174957 від 26.04.2021 укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем визначено, що договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчить п. 5 договору.

За умовами договору Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики (п.1 Договору).

Пунктом 2-3 Договору позики № 1174957 від 26.04.2021 передбачено, параметри та умови Позики, параметри, порядок і графік повернення Позики та сплати Процентів, а саме: сума позики 4500,00 грн, строк кредитування 30 днів, базова процентна ставка в день 1,99 %, дата надання позики 26.04.2021, дата повернення позики 26.05.2021, занижена процентна ставка 0,69 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою, її частиною 2,70% за день. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення позики.

Суд не погоджується з позицією відповідача щодо визнання часткової заборгованості лише за тілом кредиту та процентами в межах строку дії договору, при цьому відповідач посилається на те, що інші проценти поза межами строку дії договору нараховані йому відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, що недопустимо в період дії в Україні воєнного стану, з огляду на таке.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до п.п. 4-1, 4.2 Договору позики, підписанням цього Договору Позичальник підтвердив, що: ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». До моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Договір укладений в результаті зваженого рішення Сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми Позики протягом Строку Позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором (п. 6 Договору позики). Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору (п.10 Договору позики).

Пунктом 6.5 зазначених вище правил передбачено, що в разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.

За умовами п. 7.4 Правил убачається, що Позичальник погоджується, що у разі, якщо Позичальник не сплатив Заборгованість в повному обсязі та/або не оформив Пролонгацію, Товариство має право застосувати наслідки, передбачені в п. 6.8 цих Правил.

Згідно п.п. 6.8.1 Правил Сторони домовились, що у разі неповернення Позичальником Заборгованості у встановлені Договором позики строки (дата повернення Позики), Товариство має право: Нараховувати проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) у порядку, визначеному цими Правилами та Договором позики.

Відповідно до п. 9.7 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики Проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності.

Також п.п.5.14.8 та п.п.5.14.10 Правил передбачено, що Позичальник детально ознайомився з умовами Договору позики, повністю розуміє предмет і зміст цього Договору та підтверджує, що договір позики уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Товариством є зрозумілою та достатньою. Позичальник до укладання (підписання) Договору позики вивчив ці Правила, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Водночас п.5.15 та п. 6.12 Правил позикодавцем позичальнику надано право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення без пояснення причин, а також достроково повернути позику.

Відповідно до вказаних умов договору розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, у відповідності до п. 9.7 Правил має наступний вигляд (4500,00 х 1,99 / 100 х 30 = 2686,50 грн) - проценти у межах погодженого строку дії договору з 26.04.2021 до 26.05.2021. Також позивач, відповідно до п. 6.5 Правил має право нарахування процентів за понадстрокове користування позикою в разі неповернення/неповного повернення позики протягом ще 90 днів, а тому розмір процентів за понадстрокове користування позикою повинен здійснюватися з 27.05.2025 до 24.08.2021 у наступному розмірі (4500,00 х 2,70 / 100 х 90 = 10935,00 грн), а тому позивач має право на отримання від відповідача проценти у сумі (2686,50 + 10935,00 (900,45 + 149,10) сплачена відповідачем сума заборгованості за процентами = 12571,95 грн).

Посилання відповідача на заборону нарахування процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачену п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд до уваги не бере, оскільки така заборона почала діяти в зв`язку зі запровадженням Указом президента на всій території України воєнного стану з 24.02.2022, а нарахування процентів за договором здійснювалось до 24.08.2021, тобто до встановлення законодавчої заборони на такі нарахування.

Як вбачається із копії договору (а.с.14) договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов договору, що у сукупності з довідкою про ідентифікацію (а.с.25) та копією платіжної інструкції (а.с.11), листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с.25 зворот), довідкою ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» (а.с.26), листом та випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.100-101) підтверджують факт укладання Договору позики № 1174957 від 26.04.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем.

Із розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 1174957 від 26.04.2021 (а.с.6-8) убачається, що відповідачу нараховувались проценти у розмірі 1,99 % в день протягом 120 днів поспіль, тобто по 24.08.2021 включно, що передбачено умовами договору, а саме: пунктами 6.5, 7.4 та 6.8, 9.7 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та заборгованість за договором становить 14196,45 грн з яких: 4500 грн заборгованість за тілом позики, 9696,45 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.

Згідно пунктів 1.1 та 5.2 Договору факторингу № 2610 від 26.10.2021, укладеного між ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору (а.с.27 зворот-31).

Із копії акту прийому-передачі Реєстру боржників № 2610 від 26.10.2021 за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало, а ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» прийняло Реєстр заборгованостей № 2610 (а.с.34,35).

Із зазначеного вище в сукупності з актами звірки взаємних розрахунків (а.с.37-38), здійснених, у тому числі, на підставі п. 6.2 Договору Факторингу № 2610 від 26.10.2021 вбачається, що ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право вимоги до відповідача за договором позики № 1174957 від 26.04.2021 на підставі Договору факторингу № 2610 від 26.10.2021.

Відповідно до Витягу з Реєстру заборгованостей № 2 від 26.10.2021 до Договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 № договору 1174957 в сумі 15096,90 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за тілом; 15096,00 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.35 зворот - 36).

Згідно пунктів 1.1 та 5.2 Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору (а.с.39-43).

Із копії акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей від 03.04.2023 за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» передало, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло Реєстр Заборгованостей (а.с.46-46 зворот).

Із зазначеного вище в сукупності з актом звірки взаємних розрахунків (а.с.47), здійснених, у тому числі, на підставі п. 6.2 Договору Факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги до відповідача за договором позики № 1174957 від 26.04.2021 на підставі Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав заборгованостей від 03.04.2023 до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 № договору 1174957 в сумі 15096,90 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за тілом; 15096,00 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.47 зворот - 48).

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами параграфа 2 глави 71 та главою 73 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законам; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року

у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у різі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19.

На підставі наведених вище правових норм, беручи до уваги те, що вказаний договір позики підписаний відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронним підписом первісного кредитора підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору, та про те, що позичальник всі умови договору цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Таким чином, оскільки вказаний договір позики, який підписаний сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавався, тому вбачається, що між первісним кредитором та відповідачем, як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування позичковими коштами.

Таким чином, сторони узгодили розмір Позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України ПРОПОЗИЦІЮ укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього ДОГОВОРУ. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ПК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), які засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 599 передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином або частково чи у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно п. 5.2 Договорів факторингу вбачається, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору.

У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку первісному кредитору, Фактору або позивачу не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками зі його користування.

За змістом статті 1082 ЦК України вбачається, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, я лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. …неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Судом встановлено, що 26.04.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено електронний договір позики № 1174957 шляхом акцептування оферти, строком на 30 днів, який станом на дату передачі прав вимоги 26.10.2021 за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021, між позикодавцем та фактором не було виконано, та загальна заборгованість за яким становила 15096,90 грн.

Після зміни кредитора відповідно до акту прийому передачі реєстру прав вимоги № 2 від 26.10.2021 та реєстру заборгованостей від 03.04.2023 у позивача виникли права вимоги за не припиненими /невиконаними договорами. У зв`язку з чим, станом на 16.08.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» становила 14196,45 грн.

Із наданих до суду документів не вбачається повного погашення заборгованості первісному кредитору, фактору або позивачу.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ заборгованість за договором позики № 1174957 від 26.04.2021, у межах заявлених позивачем позовних вимог, загальною сумою 14196,45 грн.

Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію Договору про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024 (а.с.49-51); копію акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.53 зворот - 54); копію ордеру серії АХ № 1149961 від 01.11.2024 (а.с.55 зворот); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018 (а.с.56); копію витягу з акту №м 14-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 (а.с.53); копію платіжної інструкції про оплату наданих адвокатом послуг (а.с.55), а тому з урахуванням вимог ст.137 ЦПК України суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. Клопотань про зменшення суми витрат на правничу допомогу в порядку ч.5 ст. 137 ЦПК України від відповідача на адресу суду не надходило.

Згідно позиції ВС висловленої у Постанові КЦС ВС року по справі № 275/150/22 від 13.03.2025, у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, обґрунтованого цією стороною відповідного клопотання щодо недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 2422,40 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 579938446.1 від 15.08.2025 (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 512-516, 525-527, 530, 598-599, 610, 615, 626, 628-629, 634, 1046-1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ "Про електронні довірчі послуги", суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (, місцезнаходження юридичної особи: 8200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9-А, офіс 204, розрахунковий рахунок IBAN № НОМЕР_2 відкритий в ПУМБ, код банку - 334851) суму заборгованості за Договором позики № 1174957 у загальному розмірі: 14196,45 (Чотирнадцять тисяч сто дев`яносто шість) гривень 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (, місцезнаходження юридичної особи: 8200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9-А, офіс 204, розрахунковий рахунок IBAN № НОМЕР_2 відкритий в ПУМБ, код банку - 334851) у рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу в розмірі 3500,00 (Три тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 (Дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Дамчук О.О.