Справа № 539/1928/25
Провадження № 2/539/953/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

представника позивача Абдуллазаде Л.Р. Кизи,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Другої Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Ганна Костянтинівна про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності,

установив:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Абдуллазаде Ламія Рагіб кизи звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської з позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Другої Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Ганна Костянтинівна про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2021 року у справі №539/4112/20 з ОСОБА_2 (далі по тексту ОСОБА_2 ) стягується на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 03 червня 2020 року в розмірі 20 000 доларів США, що на день подання позовної заяви складав 571 166 (п`ятсот сімдесят одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 00 коп. та заборгованість по сплаті процентів за правомірне користування коштами в розмірі 1 635 доларів США, що на день подання позовної заяви складав 46 127 (сорок шість тисяч сто двадцять сім) грн. 35 коп.

Про що був виданий виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича.

Електронний аукціон з реалізації: 1/2 частини житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження: АДРЕСА_1 проводився 10 жовтня 2024 року ДП «СЕТАМ» (м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6).

Так, майно не реалізовано/торги не відбулися.

Стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , протягом десяти днів з дня отримання повідомлення виконавця, скористався своїм правом залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення заборгованості та надав відповідну заяву.

Зазначає, що приватний виконавець в ході виконавчого провадження та при проведенні виконавчих дій допустив ряд грубих порушень ст.ст.27,28, 57 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: виконавець не сповістив боржника належним чином про відкриття виконавчого провадження; виконавець передчасно та необґрунтовано виніс постанову про опис та арешт майна боржника та не ознайомив позивача належним чином з цією постановою; початкова вартість майна боржника визначена з порушенням ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна, на підставі якого визначалася початкова вартість майна, містить ряд грубих порушень, та не міг братися виконавцем до уваги, при цьому визначена оцінювачем вартість майна є заниженою та не відповідає дійсній вартості майна, внаслідок чого майно було передано на електронні торги за початковою ціною, яка не відповідає дійсній вартості майна; окрім того виконавець порушив вимоги розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна.

Внаслідок вказаних порушень проведення електронних торгів не відповідало вимогам закону, при цьому були порушені грубо порушені права та інтереси позивача як власника майна та сторони виконавчого провадження і позивач був неправомірно позбавлений права власності на нерухоме майно.

Також вказує, що в матеріалах наданого виконавчого провадження відсутнє повідомлення відповідача адресоване ОСОБА_1 про можливість залишити за собою нереалізоване на торгах майно, а також відсутня заява ОСОБА_1 про бажання лишити за собою нереалізоване на торгах майно Позивача. Натомість, наявна лише постанова та акт про передачу нереалізованого майна стягувану в рахунок погашення боргу, що, на думку позивачки, ставить під сумнім правомірність дій виконавчої служби.

Таким чином, вказує, що передача майна в рахунок погашення боргу відбулася з грубим порушенням вимоги статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не дотримано встановлений законом порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення чим позбавлено її права власності на майно.

Всупереч нормам закону, відповідачем одразу звернено стягнення на нерухоме майно Позивача. Також зазначає, що Відповідачем не взято до уваги той факт, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано двоє осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином, вказує, що приватним виконавцем порушено її права як боржника у виконавчому провадженні, що призвело до порушення її прав як власника нерухомого майна.

Акт та постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу став підставою для реєстрації за відповідачем права власності на належне позивачеві майно та видачі відповідного свідоцтва, тому підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим представник просить скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 жовтня 2024 року та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 жовтня 2024 року, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем у зведеному виконавчому провадженні № 67532609, якими 1/2 частину житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 90,8 кв.м. та 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, що за адресою: АДРЕСА_1 , передано у власність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 22 квітня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків протягом п`яти днів.

Вищевказану ухвало представник позивача отримав через систему «Електронний суд» до електронного кабінету 23 квітня 2025 року.

28 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої представник позивача просив прийняти позовну заяву до розгляду та визнати незаконними та скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 жовтня 2024 року та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17 жовтня 2024 року, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем у зведеному виконавчому провадженні № 67532609, якими 1/2 частину житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 90,8 кв.м. та 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:005:0025, що за адресою: АДРЕСА_1 , передано у власність ОСОБА_1 .

Скасувати свідоцтво про право власності на майно, що складається з 1/2 частки житлового будинку, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г.К. 30 січня 2025 року, зареєстроване в реєстрі за № 171 та скасувати свідоцтво про право власності на майно, що складається з 1/2 частки земельної діялянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г.К. 30 січня 2025 року, зареєстроване в реєстрі за № 172.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі по 1 211 гривні 20 коп. з кожного відповідача.

Ухвалою суду від 01 травня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Окрім того, вищевказаною ухвалою роз`яснено відповідачу про право подати відзив на позов, позивачу про право подати відповідь на відзив, відповідачу про право подати заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень. А також роз`яснено третій особі про право надіслання (надання) копії письмових пояснень щодо позову або відзиву.

19 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому приватний виконавець просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.10.2024. Відзив обґрунтований тим, що у даному випадку ОСОБА_2 , яка є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 67532609, звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить, серед іншого, визнати незаконними та скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.10.2024 та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.10.2024, що прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем в межах зведеного виконавчого провадження № 67532609.

Отже, позивач оскаржує винесені процесуальні документи приватного виконавця, які стосуються виконання судового рішення, а тому такі вимоги не підлягають розгляду в позовному провадженні. Законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України. При цьому, звертає увагу суду, що представник ОСОБА_2 адвокат Абдуллазаде Ламія Рагіб кизи, в межах справи № 539/1368/25 (провадження 2/539/777/2025) вже зверталася до суду із позовом (зустрічний позов) ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. та ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г.К. про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.04.2025 у справі № 539/1368/25 відмовлено в об`єднанні зустрічної позовної заяви з первісною позовною заявою з підстав того, що вимоги, викладені у зустрічному позові, не підлягають розгляду в порядку позовного провадження. При цьому суд роз`яснив, що відповідні вимоги підлягають розгляду у порядку судового контролю шляхом подання скарги на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в позовному провадженні в порядку ЦПК України, вважає за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, закрити провадження по справі.

Додатково слід зазначити, що окрім порушення порядку розгляду заявлених вимог, ОСОБА_2 також порушила встановлені законодавством строки для оскарження відповідних рішень приватного виконавця.

Оскаржувані постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу винесені 17.10.2024 та направлені боржнику рекомендованим поштовим відправленням № 06 009 744 844 79 за вих. № 47583 та № 47584 від 17.10.2024.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення № 06 009 744 844 79 разом з оскаржуваною постановою та актом за вих. № 47583 та № 47584 від 17.10.2024 були отримані 22.10.2024 особисто ОСОБА_2 , про що свідчать відповідні відмітки та власноруч зроблений підпис позивача про отримання такого відправлення. За таких обставин, останнім днем строку для оскарження зазначених процесуальних документів є 01.11.2024. Втім, ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на звернення до суду зі скаргою у встановлений чинним законодавством строк.

23 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення у справі в яких зазначено, що зведене виконавче провадження № 67532609, у межах якого відповідачем 1 винесено оскаржувані процесуальні документи - триває.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності відповідача 1 визначений ст. 447-1 ЦПК, про що позивачеві було наголошено судом у справі № 539/1368/25 від 16.04.2025р. Позивач безпідставно наполягає, що саме через дії відповідача 1 (неповідомлення про відкриття ВП, передчасне винесення постанови про опис та арешт майна, заниження початкової вартості майна) - проведення електронних торгів не відповідало закону.

Стверджує, що відповідач 1 порушив вимоги розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна. Звертаю увагу суду і на те, що дії відповідача 1, від моменту відкриття провадження і до оцінки майна боржника на предмет її заниження, вже оскаржувались позивачем, а тому доводи позивача, що вже отримали оцінку суду у справі № 539/4112/20, ухвала від 10.12.2024 (набрала законної сили 31.12.2024) наразі, є такими, що не заслуговують на увагу.

Позов також містить суперечливі доводи. На стор. 5 (абзац останній) «Виклад фактичних обставин» позивач вказує, що Стягувач - ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня отримання повідомлення виконавця, скористався своїм правом залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення заборгованості та подав відповідну заяву. На стор. 7 позову, позивач вже стверджує, що в матеріалах ВП відсутнє повідомлення і заява ОСОБА_5 . Це не відповідає дійсності, як і всі доводи позивача, наведені у позові.

Матеріали виконавчого провадження (роздруківка з веб портала АСВП https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) додаються, заява, порядковий 151 у списку процесуальних документів ВП наявна, роздрукована та додається. Доступ до матеріалів ВП учасники провадження мають необмежений. Підсумовуючи викладене, немає жодного доводу на користь обґрунтування правомірності пред`явлення позову загалом, і вимоги про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно - зокрема, що свідчить, радше, на користь свідомого зловживання позивачем процесуальними правами, спрямованого на затягування вирішення мого позову про вселення та про перешкоджання реалізації мною, як власником майна, своїх законних прав.

Підсумовуючи викладене вважає обґрунтованим твердження відповідача 1 про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.10.2024.

Щодо вимоги про скасування свідоцтва про права власності на майно, то позивачем не доведено наявність законних підстав для цього, а тому, прошу у задоволенні цієї вимоги відмовити.

27 травня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_4 в якій вона просить позовну заяву ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича та ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Ганна Костянтинівна про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності, задовольнити в повному обсязі.

Відповідь на відзив обґрунтована тим, що предметом судового розгляду у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 є дії приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб, зокрема стягувача ОСОБА_1 , тому вважає, що до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення відповідного позову.

Цивільні справи, у яких наявний спір про цивільне право, не можуть розглядатися судом у порядку провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, оскільки у випадку передачі нерухомого майна стягувачу, який оформить право власності на це майно, ефективним способом захисту прав боржника може бути лише пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Враховуючи наведене вище та встановлені обставини, прийшли до переконання про те, що оскільки право власності на нерухоме майно оформлено на стягувача, а відтак ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі стягувача і приватного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Таким чином, подання боржником скарги на дії та рішення приватного виконавця щодо скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу не забезпечує відновлення його порушених прав на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення, вимоги ОСОБА_2 про визнання таких дій та рішень неправомірними та їх скасування підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі. У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви.

Третя особа державний нотаріус Другої Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г.К. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Просить винести рішення на розсуд суду.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства та Законом України «Про виконавче провадження».

При розгляді справи судом встановлено, що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №67532609, до складу якого входить:

- виконавче провадження № 67522487, відкрите постановою від 16.11.2021, з примусового виконання виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/4112/20 від 05.11.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 840,80 грн, судового збору в розмірі 6 178,59 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, а всього 17 019,39 грн;

- виконавче провадження № 67522294, відкрите постановою від 16.11.2021, з примусового виконання виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/4112/20 від 05.11.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 03 червня 2020 року в розмірі 20 000,00 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 571 166,00 грн та заборгованості по сплаті процентів за правомірне користування коштами в розмірі 1 635 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 46 127,35 грн;

- виконавче провадження № 74591707, відкрите постановою від 01.04.2024, з примусового виконання виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/2677/21 від 21.01.2022 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 388,60 грн;

- виконавче провадження № 74591847, відкрите постановою від 01.04.2024, з примусового виконання виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/5262/21 від 07.06.2023 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 2 724 грн, в рівних частках з кожного;

- виконавче провадження № 74592008, відкрите постановою від 01.04.2024, з примусового виконання виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/2677/21 від 21.01.2022 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами в розмірі 900,00 доларів США, що в еквіваленті складає 24 456,51 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 295,90 доларів США, що в еквіваленті становить 8040,50 грн, а всього стягнуто 1195,90 доларів США, що в еквіваленті становить 32 497,01 грн.

Загальна сума заборгованості боржниці в межах зведеного виконавчого провадження № 67532609 з урахуванням основної винагороди приватного виконавця становить 25 113,99 доларів США та 22752,5 грн.

Відповідно до копії Звіту про оцінку майна №578 виконаного ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» вартість майна, отримана в результаті оцінки 1/2 частини житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м, реєстраційний номер 107 розташованого за адресою АДРЕСА_1 становить 1009500,00 грн та вартість 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,05 га, кадастровий номер :03:005:0025 розташованої за адресою АДРЕСА_1 становить 88000,00 грн (т.1, а.с.97-122).

Відповідно до копії Звіту про оцінку майна від 01.11.2024 року виготовленого ТОВ «Альбатрос», житловий будинок загальною площею 149,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою загальною площею 0,0500 га за адресою: АДРЕСА_1 , має ринкову вартість без врахування ПДВ, з округленням 4522500,00 грн, в тому числі ринкова вартість житлового будинку загальною площею 149,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами - 4444300,00 грн та ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,0500 га - 69300,00 грн (т.1, а.с.134-154).

17.10.2024 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. із заявою в якій заявив про свою згоду залишити за собою нереалізоване майно згідно протоколу, сформованого ДП «СЕТАИМ» 10.10.2024 року по лоту №560470: 1/2 частину житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м, АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження АДРЕСА_1 .(Т.1 а.с. 92)

17.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. було винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме постановлено передати стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням №67532609 наступне майно, що належало ОСОБА_2 : 1/2 частину житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 107; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:107 за ціною третього електронного аукціону 768 250,00 грн (Т.1 а.с.19).

17.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. також було складено Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу ЗВП №67532609 (Т.1 а.с.20).

Згідно з супровідними листами від 17.10.2024 року приватний виконавець Скрипник В.Л. направив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для відома вищевказану постанову від 17.10.2024 та акт про передачу майна (Т.1 а.с.73, 74 з.б.).

22.10.2024 ОСОБА_2 отримала конверт з постановою та актом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т.1 а.с.76).

10.12.2024 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду у задоволенні скарги ОСОБА_2 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимира Леонідовича щодо визначення вартості майна боржника та визнання оцінки у формі письмового звіту №578 такою, що не підлягає застосуванню відмовлено (Т.1 а.с.83-90).

30.01.2025 року державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на майно, що складається з 1/2 (однієї другої) частки земельної ділянки загальна площа якої 0,0500 га та з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, кадастровий номер :03:005:0025, місцезнаходження АДРЕСА_1 , оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач ОСОБА_1 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2 . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №172 (Т.1 а.с.14).

Окрім того, 30.01.2025 року державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на майно, що складається з 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку з відповідною часткою побудов, загальна площа якого 149,3 кв.м, житлова площа 90,8 кв.м, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач ОСОБА_1 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2 . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №171 (Т.1 а.с.18).

Відповідно до ухвали слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.04.2025 року було задоволено частково скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважених службових осіб Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 від 19.03.2025, отриманою поліцією 20.03.2025, про вчинення кримінального правопорушення (Т.1 а.с.42-43).

Також, відповідно до ухвали слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.04.2025 року було задоволено частково скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язано уповноважених службових осіб Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 від 28.03.2025 (Т.1 а.с.44).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 15.04.2025 року були внесені відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_2 від 28.03.2025 року за фактом вчинення відносно неї шахрайських дій, на виконання ухвали слідчого судді. Номер кримінального провадження 0000234, правова кваліфікація ч.2 ст.190 КК України (Т.1 а.с.45).

Окрім того, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 15.04.2025 року були внесені відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_2 від 28.03.2025 року за фактом зловживання своїми службовим становищем нотаріусом ОСОБА_7 , на виконання ухвали слідчого судді. Номер кримінального провадження 0000235, правова кваліфікація ч.1 ст.365-2 КК України (Т.1 а.с.46).

16.04.2025 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі №539/1368/25 відмовлено в об`єднанні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича та ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Ганна Костянтинівна про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича та ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Ганна Костянтинівна про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності повернуто заявнику.

Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 13.05.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Абдуллазаде Ламія Рагіб Кизи на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року (Т.1 а.с.72 з.б.).

Відповідно до Рецензії на копію Звіту про оцінку майна: 1/2 частини житлового будинку з побудовами загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 90,8 кв.м реєстраційний номер 107 та 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,05 га, кадастровий номер :03:005:0025 за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість 1/2 житлового будинку становить 1 009 500 грн та 1/2 земельної ділянки 88 000 грн, що разом становить 1 097 500 грн (Т.3 а.с.106-108).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частинами першою, шостою-дев`ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Сторонами не заперечується, що відповідач ОСОБА_1 , як стягувач, виявив бажання залишити за собою нереалізоване після третіх торгів майно.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на приписи статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 61 Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на електронних торгах.

Електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто, в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернене стягнення, до покупця учасника торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з електронних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на електронних торгах може не відбутися. У такому випадку, з метою забезпечення права стягувача учасника виконавчого провадження, Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на електронних торгах та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (стаття 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на електронних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Передбачена статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на електронних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Однак за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом державного виконавця не можна ототожнити з процедурою відчуження майна з електронних торгів тільки тому, що за результатами проведення електронних торгів державний виконавець також складає акт.

Таким чином, передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на електронних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до статті 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року по справі №524/6164/17 та від 07 лютого 2019 року по справі № 522/1516/15-ц.

У постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 та від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс16 зроблено висновки, що: «головною умовою, яку повинні встановити суди при вирішенні питання про визнання прилюдних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними».

Згідно з положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що приватним виконавцем і під час виконавчого провадження було допущено порушення законодавчих вимог щодо порядку реалізації та передачі майна, чим було істотно порушено її права, як сторони виконавчого провадження.

Щодо оцінки майна.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

У постанові про призначення експерта або спеціаліста, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, перекладача зазначаються питання, на які ці особи повинні надати письмовий висновок (звіт), або з якої мови слід здійснити переклад, або вид та характеристика майна, яке необхідно ідентифікувати, оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Матеріалами справи встановлено, що позивач володіла інформацією про наявність виконавчого провадження, що свідчать неодноразові звернення позивача до суду зі скаргами. Таким чином позивач вчиняв дії в рамках зведеного виконавчого провадження на власний розсуд.

У зв`язку з невиконанням боржником у добровільному порядку рішення суду, приватним виконавцем було призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою визначення ринкової вартості арештованого майна боржника та подальшої реалізації нерухомого майна в рамках зведеного виконавчого провадження. Вказані дії приватного виконавця у межах зведеного виконавчого провадження вчинені із дотриманням діючого законодавства.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією приватного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам приватний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Оскільки оцінка майна здійснена в процесі виконання рішення суду, то відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідачем у такому випадку має бути орган виконавчої служби, а суб`єкт оціночної діяльності може бути залучений як третя особа.

Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/44440/16 (провадження № 11-1200апп18).

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Вартість нереалізованого на торгах майна не перевищувала загальної суми боргу боржника перед стягувачем.

На підставі наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем дотримано вимоги статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» під час передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Стороною позивача не доведено, що в ході проведення електронних торгів допущено порушення актів законодавства, які могли б вплинути на результати торгів та призвели б до скасування акта приватного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц, Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі № 333/1483/20 зроблено висновок, що: «порушення, допущені державним (приватним) виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом».

Отже дії приватного виконавця у виконавчому провадженні до призначення електронних торгів не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для скасування акту приватного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Позивачем не надано доказів на підтвердження неправомірності дій приватного виконавця щодо передачі майна стягувачу і не доведено, що оспорюваним актом були порушені його права і законні інтереси.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позивач не довела порушення своїх прав і законних інтересів, а тому правові підстави для задоволення її позовних вимог відсутні.

Установлено, що передача приватним виконавцем майна стягувачу була здійснена на момент чинності судових рішень у зведеному виконавчому провадженні.

Судом також встановлено, що судові рішення на підставі яких виникла заборгованість боржника перед стягувачем є чинними і станом на дату винесення судового рішення.

Позивач не вказує, яким чином задоволення позовних поновить її право, в силу того, що борг перед боржником в добровільному порядку нею не погашався під час всього здійснення виконавчого провадження, дії боржника не свідчили про намір виконати судове рішення іншим шляхом, зокрема, не було запропоновано виконати судове рішення за рахунок іншого майна і взагалі наявність такого майна, зокрема грошових коштів або рухомого та іншого нерухомого майна у зведеному виконавчому провадженні.

А тому задоволення позовних вимог не призведе до поновлення прав позивача. Поряд з цим, судом не встановлено порушень, які б свідчили про істотні порушення вчинені приватним виконавцем при здійснені ним своїх повноважень під час проведення виконавчих дій і які надавали безумовні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, питання законності звіту про оцінку майна №578 вже було предметом розгляду в межах скарги, поданої представником позивача у справі №539/4112/20, де суд вважав, що скаржником та його представником не доведено, в чому саме полягає неправомірність дій приватного виконавця Скрипника В.Л. та не надано належних доказів, які вказують на порушення приватним виконавцем вимог закону щодо визначення вартості майна боржника.

Окрім того, позивачем (боржником) ОСОБА_2 відповідно до Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» не було надано приватному виконавцю мотивованих заперечень проти звіту про оцінку майна та рецензування звіту про оцінку майна, а отже такий доказ як рецензія на звіт про оцінку майна при розгляді даного позову суд взяти до уваги не може, оскільки він не є предметом доказування в даному проваджені.

Крім того, позивач не оскаржує саму процедуру електронних торгів та їх результат.

Так, Верховним судом, неодноразово було зроблено висновок про те, що до предмету доказування у справах про визнання недійсними електронних торгів (скасування державної реєстрації після електронних торгів) не входить визначення вартості майна, а результати оцінки майна мають окремий, передбачуваний законом спосіб оскарження.

А отже суд наголошує, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, звернувшись до суду з позовними вимогами про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності спірного об`єкта нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19).

При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, п. 5.6)…»

Надавши оцінку спірним правовідносинам, враховуючи те, що позивач не надав доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця щодо підготовки майна до реалізації, проведення його оцінки та передачі майна стягувачу, зокрема недотримання порядку реалізації майна, визначеного законами України «Про виконавче провадження», а також те, що позивач не оскаржував дії приватного виконавця, зокрема, оскарження електронних торгів, суд приходить до висновку про відсутність порушення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича майнових прав та законних інтересів позивача під час передання майна стягувачу у рахунок погашення боргу, тому слід відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Що стосується посилання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича на те, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в позовному провадженні в порядку ЦПК України, вважає за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, закрити провадження по справі, оскільки позивач повинна подати зокрема скаргу, суд виходить з наступного.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2024 року в справі № 2-3086/11 (провадження № 61-13731св23) вказано, що «у справі, що переглядається, заявник, зокрема, оскаржує дії та рішення приватного виконавця, пов`язані з проведенням аукціону з реалізації предмета іпотеки та його передачею стягувачу в рахунок погашення боргу. Вимоги про оспорення акту та постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу є спором про право цивільне, пов`язані, зокрема, з належністю майна особі. До таких правовідносин мають застосовуватись загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову, із залученням до участі у справі як відповідачів стягувача та приватного виконавця. Тому такі вимоги не підлягають вирішенню в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, у зв`язку із цим скаргу в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця при складанні та видачі акта від 23 листопада 2022 року про реалізацію предмета іпотеки, скасування цього акта, визнання неправомірними дій приватного виконавця при винесенні постанови від 25 листопада 2022 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, скасування цієї постанови, належить залишити без розгляду».

Таким чином, позивачем було вірно обрано спосіб захисту свого права в порядку позовного провадження цивільного судочинства і заява приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2,12,13,81,82,89,141,158,258,259,263-265,266 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, ОСОБА_1 , третя особа державний нотаріус Другої Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Ганна Костянтинівна про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Я.В.Просіна