Справа № 462/9315/13-ц
провадження 6/462/170/25
У Х В А Л А

18 листопада 2025 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі:

судді Ліуша А.І.

секретаря Поляниці А.М.

за участі:

представника заявника Шевчука С.В.

представника боржника ОСОБА_1 Осіва П.В.

розглянувши заяву представника АТ «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

представник заявника звернувся до суду з вимогою про видачу дубліката виконавчого листа. Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.07.2014 року у справі № 462/9315/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 355158,32 грн заборгованості за кредитом, 76686,92 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 13008,04 грн пені за несвоєчасність погашення заборгованості за кредитом, 5953,51 грн пені за насвоєчасність погашення заборгованості по процентах за кредитним договором № 0 від 08 травня 2007 року, а також 168335,46 грн заборгованості за кредитом, 40457,37 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом, 6763,89 грн пені за несвоєчасність погашення заборгованості за кредитом, 3053,73 грн пені за несвоєчасність погашення заборгованості по процентах за кредитним договором № 0 від 19 березня 2008 року. Також даним рішенням суду звернене стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 14 травня 2007 року, укладеним між Банком і ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та договором іпотеки від 19 березня 2008 року, укладеним між банком і ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , квартиру АДРЕСА_1 , що належить, на праві приватної власності ОСОБА_1 , з метою задоволення вимог банку на загальну суму 669417, 24 грн, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та встановлено початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. 24 вересня 2014 року, Залізничний районний суд м. Львова задля примусового виконання даного рішення видав стягувачеві чотири виконавчих листи у справі № 462/9315/13-ц. Перший виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , кредитної заборгованості за двома кредитними договорами, який наразі перебуває на примусовому виконанні в межах декількох виконавчих проваджень: - у період 06.10.2015р. 31.05.2018р. у ВП № 48937039, ідентифікатор доступу 575Е941Д00Г3; у період 05.06.2020р. 30.06.2021р. у ВП № 62269536; у період 07.08.2023р. сьогодні у ВП № 72454670, ідентифікатор доступу 6А95ГА624ГА9. Другий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 судового збору, який перебував на примусовому виконанні в межах ВП № 48937288, ВП № 62289061, а наразі перебуває на примусовому виконанні в межах ВП № 72455551. Третій виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 судового збору, який перебував на виконанні у межах ВП № 50240470, 51161045 та за яким рішення суду було фактично виконане. Четвертий виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягувач пред`явив до примусового виконання 21.09.2015 року та за яким 09.10.2015 року було відкрите ВП № 48918900, а 22.12.2015 року було державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV. Станом на сьогоднішній день виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки є втраченим: після пред`явлення 21.09.2015 року оригіналу Виконавчого листа до примусового виконання він до стягувача не був повернутий. Так, станом на дату звернення до суду, виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки є втраченим: після пред`явлення 21 вересня 2015 року оригіналу виконавчого листа до примусового виконання він до стягувача не був повернутий. Обставини втрати (знищення) матеріалів виконавчого провадження № 48918900 встановлені, зокрема, постановою Верховного Суду від 29.05.2025 року в межах цивільної справи № 462/9315/13-ц, провадження № 61-11529св24, а саме згідно постанови вони знищені за терміном зберігання. Враховуючи вищевикладене, просить суд постановити ухвалу про видачу стягувачеві АТ «УКРСИББАНК» дублікату виконавчого листа за вищевказаним рішенням суду.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив таку задовільнити з підстав, що викладені в ній.

Представник боржника Рибки Ю.О., в судовому засіданні проти задоволення заяви про видачу дублікату заперечив, зазначивши наступне. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 червня 2016 року у справі №462/9315/13-ц, скасовано постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року. При цьому судом зазначено, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Однак державним виконавцем, в порушення зазначених вимог закону, після пропуску строку пред`явлення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2014 року до виконання, відкрито виконавче провадження, а тому постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року скасовано. Отже, банку ще у 2016 році було відомо, як про скасування судом постанови від 09 жовтня 2015 року, про відкриття виконавчого провадження ВП №48918900, так і підстави скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Також вказав, що ПАТ «Укрсиббанк» не оскаржувало у 2016 році вказану ухвалу. Лише 18 липня 2023 року, банк подав апеляційну скаргу на ухвалу від 15 червня 2016 року у справі №462/9315/13-ц, однак, ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року, у справі №462/9315/13-ц, відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Отже, Банку ще у 2015-2016 роках було відомо, як про розгляд судом скарги боржника на постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП №48918900, скасування судом зазначеної постанови від 09.10.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП №48918900, так і про підстави скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Жодних заяв про втрату Виконавчого листа банком не заявлялось. Крім того, вказав, що жодних доказів втрати виконавчого листа заявником не надано. Також, представник вказав, що заяву подано з порушенням вимог закону, а тому така підлягає поверненню без розгляду, з огляду на наступне. При поданні заяви від 24 вересня 2025 року, про видачу дублікату виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі №462/9315/13-ц АТ «Укрсиббанк» повинен був надати суду докази надсилання іншим учасникам саме цієї заяви з додатками, а не заяви від 07.08.2025 у провадженні № 6/462/136/25. Так, закон вимагає надсилання копії заяви з додатками саме учаснику справи, а не його представнику. На адресу ОСОБА_1 , не надходила заява від 24 вересня 2025 року про видачу дублікату виконавчого листа щодо звернення стягнення на предмет іпотеки з додатками. Крім того, при поданні заяви АТ «УкрСиббанк» від 24.09.2025 про видачу дублікату виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі №462/9315/13-ц не надано доказів надсилання копії заяви з додатками іншому учаснику ОСОБА_1 , що є підставою для повернення без розгляду такої заяви відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України. Крім того, заяву про видачу дублікату виконавчого листа від імені заявника (АТ «Укрсиббанк») підписано адвокатом Агабалаєвою Я.В., як представником АТ «Укрсиббанк», ТОВ «СК «Фарес». При цьому на підтвердження повноважень представника було надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність від 31.07.2025 №29-1- 01/30, договір про надання послуг №01/08/1 від 01.08.2019, додаткову угоду №13 від 31.07.2024 до договору про надання послуг №01/08/1 від 01.08.2019, договір про надання послуг №01/08/1 від 01.08.2019 у редакції додаткової угоди №13 від 31.07.2024. Відтак, надана представником заявника довіреність від 31.07.2025 №29-1-01/30 видана на підставі договору про надання послуг №01/08/1 від 01.08.2019 та не містить посилання на договір правничої допомоги, то не існує підстав вважати правомірним представництво інтересів Заявника адвокатом Агабалаєвою Я.В., котра підписала та подала Заяву від імені АТ «Укрсиббанк». Враховуючи вищевикладене, заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа у справі №462/9315/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки просив повернути заявнику без розгляду.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 за №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах", заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені виконавчі документи, чи не втратили судові рішення законної сили; перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання; обставин втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується.

Так, судом було встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 червня 2016 року у справі №462/9315/13-ц, скасовано постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року. При цьому судом зазначено, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Однак державним виконавцем, в порушення зазначених вимог закону, після пропуску строку пред`явлення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2014 року до виконання, відкрито виконавче провадження, а тому постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 жовтня 2015 року скасовано.

Відтак, банку ще у 2016 році було відомо, як про скасування судом постанови від 09 жовтня 2015 року, про відкриття виконавчого провадження ВП №48918900, так і підстави скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

18 липня 2023 року, банк подав апеляційну скаргу на ухвалу від 15 червня 2016 року у справі №462/9315/13-ц, однак, ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року, у справі №462/9315/13-ц, відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Отже, заявнику ще у 2015-2016 роках було відомо, як про розгляд судом скарги боржника на постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП №48918900, скасування судом зазначеної постанови від 09.10.2015 про відкриття виконавчого провадження ВП №48918900, так і про підстави скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Жодних заяв про втрату Виконавчого листа банком не заявлялось.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів втрати виконавчого листа заявником. Так, матеріали справи дійсно містять відповідь Залізничного ВДВС у м. Львові від 04 липня 2025 року №57430/В-3, згідно з якою матеріали виконавчого провадження було знищено за терміном зберігання, однак наведена інформація жодним чином не підтверджує факту втрати саме виконавчого листа, а лише свідчить про неможливість відновити документи виконавчого провадження внаслідок спливу встановлених законом строків їх зберігання. Знищення матеріалів виконавчого провадження не є тотожним втраті виконавчого документа.

Так, заявником не надано жодних належних і допустимих доказів того, що виконавчий лист був втрачений під час примусового виконання, не повернутий органом ДВС або втрачений з причин, які не залежать від волі стягувача. В матеріалах відсутні будь-які звернення АТ «Укрсиббанк» до органів ДВС у період з 2015 по 2025 роки з повідомленням про неповернення виконавчого листа чи з вимогою надати інформацію про місцезнаходження документа. Не подано й доказів того, що банк вчиняв дії для розшуку виконавчого документа: запити, акти, службові листи чи відповіді на такі звернення. В той же час, з самого лише факту відсутності виконавчого листа у заявника неможливо встановити його фактичну втрату, оскільки заявник не обґрунтовує, за яких саме обставин і ким документ міг бути втрачений.

Крім того, суд враховує, що заявнику було відомо про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ще у 2016 році, однак впродовж майже десяти років банк не виявляв жодної активності щодо перевірки стану виконавчого провадження або підтвердження наявності чи відсутності виконавчого листа. Така тривала бездіяльність стягувача не може бути поставлена в обов`язок органу ДВС, а також виключає можливість встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями державного виконавця та можливою втратою документа.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявником не доведено факту втрати виконавчого листа у розумінні пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, що унеможливлює видачу дубліката виконавчого документа, а відтак, в задоволенні заяви слід відмовити.

Щодо заяви від 17 листопада 2025 року, що направлена представником боржника Рибки Ю.О., суд зазначає наступне. Згідно протоколу судового засідання від 12 листопада 2025 року, суд ухвалив перерву у справі для виготовлення кінцевого рішення, - ухвали по справі. Відтак, підстави для прийняття заяви від 17 листопада 2025 року, відсутні з огляду на те, що розгляд справи на момент її надходження вже був завершений. Судом було оголошено перерву виключно з метою виготовлення остаточного судового рішення. Тобто всі процесуальні дії, передбачені стадією розгляду, сторонами були реалізовані, з`ясування обставин та дослідження доказів було завершено, а суд перейшов до стадії ухвалення рішення. З цього моменту суд не має правових підстав приймати нові заяви, клопотання чи пояснення сторін, оскільки такі можуть подаватися лише до закінчення судового розгляду.

Щодо заяви представника боржника Рибки Ю.О., про стягнення з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_1 , суму витрат понесених на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 25000 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення.

В той же час, вирішуючи питання щодо заявленого представником боржника клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із того, що обов`язок доведення понесення відповідних витрат покладається саме на сторону, яка їх заявляє. Така позиція прямо випливає з положень статей 12, 81 та 141 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, та надати суду належні й допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

З урахуванням наведеного, суд може вирішувати питання щодо розподілу судових витрат лише за умови подання стороною підтверджуючих документів, які беззаперечно засвідчують факт надання правничої допомоги, її зміст, обсяг, вартість, а також здійснення саме боржником витрат на оплату відповідних послуг. Такими доказами, зокрема, можуть бути договір про надання правничої (адвокатської) допомоги, акти приймання-передачі послуг, рахунки, платіжні документи, квитанції або інші документи, що свідчать про реальність витрат.

Однак, у даному випадку представником боржника не подано суду жодного документа, який би містив дані про те, з чого саме складаються витрати в розмірі 25 000 грн., або підтвердження факту оплати таких послуг у заявленому розмірі. Матеріали справи не містять жодних відомостей, які б дозволяли суду встановити обґрунтованість та співмірність заявленої суми витрат, а також зв`язок таких витрат із розглядом конкретної справи.

За таких обставин в суду немає жодних підстав вважати заявлені витрати реальними, необхідними та підтвердженими належними доказами, як цього вимагає процесуальний кодекс. Неподання доказів унеможливлює здійснення їх оцінки та, відповідно, виключає можливість покладення зазначених сум на іншу сторону спору.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги відсутність будь-яких підтверджуючих документів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення відповідної заяви представника боржника, а відтак, в її задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви представника АТ «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- відмовити за безпідставністю.

Повний текст ухвали складено 24 листопада 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ліуш А.І.