Справа № 465/6063/24
Провадження 2/465/1385/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

з участю секретаря судового засідання Балаболки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

встановив:

Представниця Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 8372,00 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебувала ОСОБА_1 як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 14-6 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. Згідно з довідкою з акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 053324, ОСОБА_1 було визнано особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання на строк до 30.11.2022 року. Починаючи з 01.12.2022 року виплата пенсії не була зупинена та була продовжена до 31.03.2023 року. Відповідно до листа Міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК №1 від 17.02.2023 року № 366, ОСОБА_1 повторного огляду МСЕК не проходила і медична документація для продовження інвалідності до Головного управління не надходила. Виплата пенсії по інвалідності ОСОБА_1 припинена з 01.04.2023. Відтак за період з 01.12.2022 по 31.03.2023 виникла переплата пенсії в розмірі 8372,00 грн. Відділом перерахунків пенсії №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг були надіслані виклики від 05.12.2023№1300-5305 8/177134 та від15.04.2024 №1300-5305-8/59605 про необхідність з`явитись на прийом. Станом на 18.06.2024 ОСОБА_1 переплату пенсії не погасила. А тому, позивач просить стягнути з відповідачки надміру виплачені кошти в сумі 8372,00 грн.

Ухвалою суду від 08.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представниця позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задоволити.

Відповідачка в судове засідання, повторно, не з`явилася, хоча й належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення таких шляхом скерування ухвали про відкриття провадження у справі від 08.08.2024, копії позовної заяви з доданими до неї документами, а також судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку на адресу місця реєстрації відповідачки - АДРЕСА_1 , рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які повернулись на адресу суду.

Також, оголошення про виклик до суду відповідачки ОСОБА_1 завчасно розміщувались на офіційному веб-сайті Франківського районного суду м.Львова.

Відповідачка відзиву на позовну заяву, а також будь-яких інших клопотань до суду не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебувала ОСОБА_1 як одержувачка пенсії з інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із випискою з акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 053324, ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання на строк до грудня 2022 року.

Відповідно до листа Голови Псих.МСЕК №1 А.Денисюка від 17.02.2023 року №366 Львівська міжрайонна спеціалізована психіатрична МСЕК №1, повідомляє, що від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка визнавалася особою з інвалідністю другої групи загального захворювання до 01.12.2022 року повторного огляду у МСЕК не проходила і медична документація для продовження інвалідності не подавалась.

Відділом перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг надсилалися виклики ОСОБА_1 від 05.12.2023 № 1300-5305-8/177134 та від 15.04.2024 № 1300-5305-8/59605 про необхідність з`явитись на прийом.

Представниця позивача в позовній заяві зазначила, що починаючи з 01.12.2022 року виплата пенсії відповідачці не була зупинена та була продовжена до 31.03.2023 року. У зв`язку із чим, за період з 01.12.2022 по 31.03.2023 виникла переплата пенсії відповідачці в сумі 8372,00 грн.

ОСОБА_1 станом на 18.06.2024 року переплату пенсії не погасила.

Відповідно до положень ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон).

Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону передбачено, що причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Відповідно до п.14-6 Прикінцевих положень Закону, у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 за № 6-4, яким регулюється механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Положеннями ст. ст. 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно зі ст. 102 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

Згідно зі ст. 102 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає аргументи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачкою.

Для спростування доводів позову відповідачка жодних доказів в спростування позовних вимог, визначених законом, суду не представила, відзиву на позовну заяву не подала.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачу повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги щодо їх повернення.

Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів.

На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути надмірно виплачені кошти в розмірі 8372,00 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 3028, 00 грн.

На підставі наведеного, керуючись статями 3,10,12,81,89,258-259,263-265,351-356 ЦПК України, суд-

ухвалив:

позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надміру виплачені кошти в розмірі 8372 (вісім тисяч триста сімдесят дві) гривні 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у виді судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Дзеньдзюра С.М.