Справа № 296/9704/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"27" листопада 2025 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Адамович О.Й., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом та відповідно до змісту позовних вимог просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 05.10.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1609.

Відповідно до ухвали судді від 25 вересня 2025 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном три дні з дня вручення копії ухвали.

У зазначеній ухвалі вказувалось, що матеріали поданої позовної заяви не відповідають вимогам, встановленим ст.175 та ст. 177ЦПК України.

29.09.2025 та 05.11.2025 зазначену ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена ним у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

21.10.2025 та 25.11.2025 копія ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 25.09.2025, яка була направлена на адресу ОСОБА_1 , повернулась на адресу суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у своїй заяві. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі № 2-4159/12 (провадження № 61-4961св19).

Суд вжив достатніх заходів для вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачених нормами Цивільного процесуального кодексу України, а саме надсилав ухвалу засобами поштового зв`язку на адресу позивача, яку він вказав у позовній заяві.

Однак, враховуючи сплив наданого судом строку для усунення недоліків позовної заяви встановлено, що позивач у визначений строк вищенаведених в ухвалі недоліків не усунув.

При цьому, будь-яких повідомлень щодо неможливості виконання ухвали суду від 29.09.2025 у строки, встановлені судом, від позивача також не надходило.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як передбачено вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

За вищенаведених обставин, слід дійти висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 , слід повернути позивачу, роз`яснивши при цьому право останнього на повторне звернення із даною позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.44, 185, 259-261,353, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя О. Й. Адамович