РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

у складі головуючого судді Чішман Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянув в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті з 01.10.2009 по 01.10.2024 послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, що надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 48981, 37 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 3028, 00 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Кузьміної Л.Л. копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 4190 від 06.07.2024.

22.01.2025 представник позивача подала до суду клопотання про заміну первісного відповідача на належного, у якому просила замінити первісного відповідача на належного - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що власником квартири у період, коли утворилась заборгованість перед позивачем, була саме ОСОБА_1 , за умовами п. 4.6 договору купівлі-продажу остання зобов`язалася оплатити житлово-комунальні послуги за фактичний термін проживання до 07.07.2024.

24.01.2025 представник позивача подала до суду клопотання про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви у зв`язку з заміною відповідача.

В обґрунтування вимог уточненої позовної заяви вказано, що позивачем надаються послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 за період з 01.10.2009 року по 01.07.2024 року не сплачувала у повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість 48932,68 грн., яку просила стягнути з відповідача.

Представником позивача подано клопотання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без її участі, не заперечувала проти заочного рішення.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2025 року у справі замінено відповідача встановлено строк для надання відзиву (а.с. 41).

Заочним рішенням від 01.05.2025 у даній справі позовну заяву задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за період з 01.10.2009 по 01.07.2024 у розмірі 48932,68 грн та судовий збір в сумі 3028, 00 грн (а.с. 49-50).

31.07.2025 представник заявника звернулася до суду із заявою, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира у даній справі від 01.05.2025 та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначила, що про наявність рішення у даній справі відповідач дізналася після заблокування її рахунків органами виконавчої служби, жодних документів по справі не отримувала, про розгляд справи не була повідомлена належним чином.

Заявлені позивачем позовні вимоги за період з 01.10.2009 по 01.07.2021 виходять за межі позовної давності (а.с. 57-58).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2025 прийнято заяву представника ОСОБА_1 адвоката Соломонюк І.В. про перегляд заочного рішення (а.с. 66).

15.09.2025 представником позивача подано відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому остання просила заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення, оскільки аргументи відповідача є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами (а.с. 72).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.09.2025 задоволено заяву про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення у даній справі від 01.05.2025, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 76).

02.10.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за період з 01.10.2009 по 01.04.2017 відповідно до ст. 267 ЦПК України, зменшивши суму заборгованості за період з 01.04.2017 по 01.07.2024 до 35030, 93 грн, стягнути з позивача судові витрати, в тому числі 10000, 00 грн витрат на професійну правову допомогу (а.с. 93-94).

27.11.2025 представник позивача подала до суду заяву, в якій просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

27.11.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, просила залишити без розгляду клопотання про залучення співвідповідача, а також зменшити розмір витрат відповідача на професійну правову допомогу у зв`язку з необґрунтованістю.

27.11.2025 від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи без її участі, підтримала відзив на позовну заяву, просила зменшити заявлену позивачем суму заборгованості вмежах стрпоку позовної давності до 32914, 58 грн, просила зменшити заявлену суму витрат на професійну правову допомогу з 100000, 00 грн до 5000, 00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту договору купівлі продажу від 06.07.2024, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , відповідно до п. 1.3 договору, на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності від 26.06.2024 належала ОСОБА_1 .

Зі змісту довідки ВОМІРМП України в Житомирській області № 1888/1098 від 06.02.2025 ОСОБА_1 з 23.07.2013 року зареєстрована за адресою квартира АДРЕСА_2 .

За умовами п. 4.6 договору купівлі-продажу ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити житлово-комунальні послуги за фактичний термін проживання до 07.07.2024.

Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надавалися послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором.

Згідно розрахунку заборгованості та оборотів по особовому рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2009 по 01.07.2024 у розмірі 48932,68 грн (а.с. 4-8).

Відповідно до ст. 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За положеннями п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

Відповідно до положення п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Квартира АДРЕСА_2 , під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якої відповідач, як квартиронаймач не відмовлялася у встановленому законом порядку, отже, вона зобов`язана нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по її обігріву, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежать у будь-якому випадку від того проживав власник у цій квартирі чи ні.

Такий правовий висновок висловлено в постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.12.2018 року (справа №638/11034/15), від 02.04.2020 (справа №757/29813/17).

Разом з тим, представником відповідача у заяві про перегляд заочного рішення заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

У відповідності зі ст. 256 ЦК України 2003 року, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому як за ст. 71 ЦК України 1963 року, так і за ст. 257 ЦК України 2003 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність також переривається у разі пред`явлення особою позову до одного або кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Однак, згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641 карантин продовжувався, відповідно, до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня 2020 року на усій території України.

17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року.

Аналогічні висновки щодо перебігу процесуальних строків містяться в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 932/3458/20 (провадження № 61-12447св20), від 16 червня 2021 року у справі № 675/1437/19 (провадження № 61-2867св21).

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Воєнний стан запроваджено в Україні 24.02.2022, неодноразово продовжувався та на час розгляду справи він триває.

Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Відповідно до роз`яснення Верховного Суду щодо продовження процесуальних строків під час дії карантину: На усій території України карантин установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 і від 02.04.2020 №255 та продовжено до 11 травня 2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291).

Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону №540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року. Проте, ураховуючи що запропоновані зміни не встановлюють нових обов`язків, не скасовують і не звужують прав учасників судового процесу, не обмежують їх використання, вони мають зворотну силу.

Законом №540-ІХ визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються.

Згідно із Законом №540-ІХ строк, на який продовжені процесуальні строки, визначений строком закінчення карантину, тобто моментом, коли Кабінет Міністрів України ухвалить офіційне рішення про його закінчення.

Дія карантину через COVID-19 та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу припинилася з 01 липня 2023 року, а позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 29.10.2024, тобто, у межах строків, визначених законодавством України.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у період з 01.10.2009 по 31.03.2017 є такими що заявлені з пропуском строку позовної давності, тому сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 01.07.2024 становить 35542,14 грн.

На погашення суми заборгованості в період примусового виконання заочного рішення відповідачем сплачено 2627,56 грн., що вбачається з повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 03.10.2025

Заборгованість, що виникла за період з 01.04.2017 по дату подання позову у сумі 32914,58 грн визнається відповідачем ( 35542,14 грн.- 2627,56 грн.).

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач належним чином та в повному обсязі не здійснила оплату наданих послуг, позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, відповідач згідно договору купівлі продажу від 06.07.2024 зобов`язалась оплатити комунальні послуги за фактичний термін проживання, суд вважає, що позовні вимоги у межах строку позовної давності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за період з 01.04.2017 по 01.07.2024 в сумі 32914, 58 грн. В задоволенні решти позовних вимог за період 01.10.2009 по 31.03.2017, що заявлені поза межами строку позовної давності , суд відмовляє в зв"язку з пропуском строку позовної давності.

За нормами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2034,82 грн.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником відповідача долучено договір про надання правничої допомоги № 3107 від 31.07.25, ордер, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу на суму 10 000,00 грн.

Представник позивача просила зменшити розмір витрат на правову допомогу, представник відповідача в заяві від 27.11.2025 не заперечувала щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу до 5000,00 грн.

Враховуючи викладене з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000, 00 грн, що є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Керуючись ст.ст. 525, 526 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 137, 141, 267, 280, 259, 263-268, 354, 382 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 01.07.2024 в розмірі 32914, 58 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради судовий збір у розмірі 2034,82 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Київська, 48; ідентифікаційний код: 35343771.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 27.11.2025.

Суддя Л.М. Чішман