Справа №611/335/25
Провадження №2/611/187/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

11 листопада 2025 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Алекскредит» про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 25 вересня 2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3996338, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором шляхом використання електронного підпису. Договір був укладений шляхом прийняттям пропозиції укласти договір (оферту) щодо надання кредиту.

ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту.

Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатив, позивач просить суд стягнути з відповідача 48132 грн. заборгованість за кредитним договором, що складається з: 7000 грн. тіло кредиту; 41132 грн - відсотки за користування кредитом, а також судові витрати.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 16 травня 2025 року відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

16 травня 2025 року відповідач за первісним позовом надав відзив на позовну заяву, вказав що заперечує проти позову повністю з наступних підстав. Позивач коштів по договору не переказував, а тому у нього не виникли права кредитора, в тому числі на нарахування відсотків і звернення до суду з цим позовом. Надана позивачем копія Кредитного договору не містить жодних підписів Відповідача ані «звичайних», ані «електронних», оскільки оригіналу такого договору не існує взагалі, наданий текст не має обов`язкових реквізитів електронного документа, а не погоджені у письмовій формі умови кредитування не можуть застосовуватись до правовідносин сторін. Умови про різні строки, процентні ставки, «договірне» продовження строку кредитування та зміну кредитором фіксованої процентної ставки та витрат по кредиту у випадку прострочки є нікчемними, не відповідають законодавству України та правовим висновкам Верховного Суду, засадам добросовісності, розумності та справедливості цивільно-правових зобов`язань.

ОСОБА_1 зазначає, що належні та достовірні докази перерахування коштів - первинний бухгалтерський документ та/або засвідчена його банком виписка про дійсний переказ коштів позивачем відповідачу у дату 25.09.2020 не надані. Відповідачу коштів від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» чи з призначенням платежу по Договору про надання кредиту №3996338 від 25.09.2020 не надходило.

Лист ТОВ ФК «ЕЛАЄНС» не містить обов`язкових реквізитів первинного документа, не підтверджує реальність господарської операції і не дозволяє ідентифікувати осіб, які брали участь у ній . На сайті ТОВ «ФК «Елаєнс» розміщено копію ліцензії НБУ на «переказ коштів без відкриття рахунків», тому дане ТОВ не могло відкрити Позивачу ніякий рахунок і виконати безготівковий переказ з нього, як це передбачено умовами пп. 1.1., 1.4., 2.3.2. копії тексту Кредитного договору. Таким чином, належні докази видачі позики позивачем відсутні, що є підставою відмови у позові.

Крім того, кредитний договір з додатками, надані позивачем у копіях, відповідачу не надавався і не був укладений ні в якій формі: ні в паперовій ні в електронній, а надані копії не неналежними, недопустимими та недостовірними доказами. Жодний документ в матеріалах справи не підписаний Відповідачем особисто. На всіх копіях наданих Позивачем копій електронних доказів: кредитного договору, оферти, графіка платежів та паспорта споживчого кредиту як звичайні, так і електронні підписи обох його сторін відсутні.

Як вказує відповідач за первісним позовом, надана позивачем копія кредитного договору з додатками - це просто тексти виконані без жодних підписів обох сторін у дату 25.09.2020 р., які не дозволяють встановити волевиявлення і не відповідають імперативним вимогам до електронних документів, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг". Позивачем не доведено факт укладання Договору у наданих текстах та його істотних умов, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі підписами сторін, згідно зі ст. 100 ЦПК України та ч. 1 ст. 5, абз. 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 , просив в задоволенні первісного позову відмовити.

16 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", в якій просив встановити факт невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» обов`язку видачі коштів по Договору про надання кредиту № 3996338 від 25.09.2020 р. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 26 травня 2025 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, об`єднавши їх в одне провадження. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та представника позивача за первісним позовом (представника відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 про витребування доказів. Клопотання ОСОБА_1 про дослідження оригіналів електронних доказів за допомогою державного веб - сайту залишено без задоволення.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Алекскредит», та за допомогою одноразового ідентифікатору PS3996338. підписав пропозицію укласти Договір (оферта) щодо надання кредиту № 3996338 (а.с.18-19)

Відповідач за первісним позовом ознайомився із графіком платежів за лояльними (покращеними) умовами кредитування: повне виконання зобов`язань у базовий період, який є Додатком №1 до пропозиції укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 3996338 від 25 вересня 2025 року, та підписав його з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю).

25.09.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Алекскредит», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про надання кредиту №3996338 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) PS3996338. (а.с. 21-25).

Вказане свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно п.1.2.Договору за Договором Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом (п. 2.34. Правил) та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні. 1.3. Сума кредиту складає 7 000,00 гривень.

Відповідно до п.1.4.Договору кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника.

Як вбачається з п.1.5. Договору за цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник.

Відповідно до п.1.6.Договору розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 21 квітня 2021 року до Кінцевої дати виконання Договору 04.07.2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил).

Згідно п.3.2.Договору датою укладення Договору є дата підписання Договору (акцептування Позичальником Оферти (п. 2.30. Правил) Кредитодавця) та надання Кредиту Позичальнику.

Відповідно до п.7.2.Договору уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з цим Договором та Правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх.

Як вбачається з п.7.3.Договору сторони підтверджують, що даний електронний Договір (договір, укладений у вигляді електронного документа), всі Додатки до нього, Додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі в порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.7.9.Договору сторони погодили, що Договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на Сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання Позичальником цього Договору відбувається шляхом акцептування ним Оферти (пропозиції укласти електронний Договір), яка відповідно до п. 2.30. Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) Позичальника щодо включення до цього Договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові Позичальника, типу Кредиту, мети отримання Кредиту, порядку та умови надання Кредиту, Основної суми кредиту, Кінцевої дати виконання Договору. Акцептування Оферти здійснюється шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил).

Як вбачається з п.7.10.Договору підписання Кредитодавцем Договору відбувається шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання.

Також, 25.09.2020 ОСОБА_1 підписав з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) PS3996338 паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), у якому погодив умови кредитування.

Крім того, згідно листа ТОВ «ФК «Елаєнс» 25.09.2020 успішно проведено платіж на суму 7 000,00 грн., на картковий рахунок: НОМЕР_1 . Банк картки отримувача: PRIVATBANK. Номер операції: 89. Призначення платежу: transfer_funds (а.с.26).

З довідки від 23.07.2025, наданої Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» вбачається, що картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 , на яку 25.09.2020 здійснено переказ коштів у розмірі 7000 грн.(а.с.279).

Таким чином, судом встановлено, що позивач належним чином виконав умови Договору про надання кредиту № 3996338 від 25.09.2020, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 7000 грн., на картковий рахунок зазначений відповідачем, а отже виконав обов`язок видачі коштів по Договору про надання кредиту № 3996338 від 25.09.2020 р. на користь ОСОБА_1 .

З детального (щоденного) розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту № 3996338 від 25.09.2020, встановлено, що за період з 28.09.2020 по 22.04.2021 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 48132 грн. заборгованість за кредитним договором, що складається з: 7000 грн. тіло кредиту; 41132 грн - відсотки за користування кредитом.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З п. 7.5.5. Договору вбачається, що позичальник надає згоду Кредитодавцю на збирання, накопичення, використання та обробку персональних даних, отриманих з метою надання та повернення Кредиту в межах, визначених законодавством. Повідомлений про мету обробки Кредитодавцем персональних даних Позичальника (будь-яка інформація про фізичну особу, в тому числі, але не виключно, інформація щодо прізвища, імені, по батькові, інформація, яка зазначена в паспорті (або іншому документі, що посвідчує особу), реєстраційний номер облікової картки платника податків, громадянство, місце проживання або перебування, місце роботи, посада, номери контактних телефонів/факсів, адреса електронної пошти, тощо), а саме: оцінка фінансового стану Позичальника та його спроможність виконати Зобов`язання за Договором, а також захист своїх прав та інтересів.

Згідно п.7.5.6. Договору позичальник отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Суд встановив, що умови договору про надання кредиту №3996338 від 25 вересня 2020 року відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому частиною першою статті 1054 ЦК України.

Суд повністю відхиляє заперечення відповідача у зв`язку з наступним.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач, уклавши договір в електронній формі, шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує його особу, тому договір вважається укладеним.

При цьому, суд зазначає, що спірний договір відповідачем в судовому порядку не оскаржувався, недійсним не визнавався.

Презумпція правомірності правочину закріплена уст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідач за первісним позовом не надав суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору.

Номер мобільного телефону за допомогою якого отримано одноразовий ідентифікатор, співпадає з інформацією, що міститься в анкеті-заяві, яка містить особисту інформацію відповідача.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в Постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року № 234/7159/20, від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20087.

Відповідно до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відтак посилання відповідача за первісним позовом, на те, що матеріали справи не містять жодних підтверджень, що договір був укладений сторонами, в порядку, передбаченому законом, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються наведеними обставинами та дослідженими доказами.

Доводи ОСОБА_1 в частині відсутності в матеріалах справи доказів перерахування коштів за договором відхиляються судом, як безпідставні, та повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд зазначає, що порушень порядку надання і отримання доказів, передбачених ст. 100 ЦПК України, не встановлено. У суду не має сумнівів щодо відповідності паперових копій електронного доказу оригіналу.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача за первісним позовом про те, що у матеріалах справи немає бухгалтерських документів про видачу кредиту не заслуговують на увагу, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів, «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України; розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Правова позиція з цього приводу міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) відповідач суду не надав, також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.

Відповідно до вимог статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, що виникли внаслідок укладання Договору про надання кредиту № 3996338 від 25.09.2025, через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасив та станом на 30.04.2025 року загальна заборгованість за договором становить 48132 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн., та процентів у розмірі 41 132 грн., а тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Алекскредит» про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора, суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до абз. 2 п.10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зазначила, що коли суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи - боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, оскільки вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У даному випадку, кредитор вже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного права, а тому звернення боржника з позовом про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора не є належним способом захисту.

Отже, враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не є належним способом захисту, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), № 63566/00, § 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Алекскредит», місцезнаходження: пр.Леоніда Каденюка, 23, м. Київ, 02094, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 41346335, заборгованість за кредитним договором в розмірі 48 132 (сорок вісім тисяч сто тридцять дві) гривні.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Алекскредит», місцезнаходження: пр.Леоніда Каденюка, 23, м. Київ, 02094, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 41346335, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Алекскредит» про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора, - відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 21 листопада 2025 року.

Суддя Ю.А. Коптєв