Справа № 944/5280/22 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/3365/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Цьона С.Ю.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року, у справі за позовом Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (орган опіки та піклування) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; стягувати з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви (27 жовтня 2022 року) та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї другої частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дітей, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції таке в апеляційному порядку оскаржили відповідачі. Апеляційні скарги мотивовані тим, що фактичні обставини справи, які мають значення для вирішення справи, та норми матеріального права, що підлягають застосування, судом першої інстанції належним чином не встановлені, не досліджені наявні обставини, якими апелянт обґрунтовує свої заперечення, оскаржуване рішення першої інстанції не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до вимог статті 374 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення.

Зрозумівши після усиновлення, що діти є хворими та за характером неспокійними, а вони в силу стану здоров`я та віку не справляються із виконанням батьківських обов`язків, вони самі ініціювали скасування усиновлення. Тому підстави для позбавлення їх батьківських прав були відсутні. Адже вони від виконання батьківських обов`язків умисно не ухилялись. А відтак, суд поверхнево розглянувши справу, прийшов до помилкових висновків про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України для позбавлення їх батьківських прав.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В грудні 2023 року зареєстровано відзив Новояворівської міської ради на апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому міститься прохання апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржене рішення як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується матеріалами справи.

Якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та ін.

Враховуючи, що відповідачі неодноразово не з`явились в судові засідання суду апеляційної інстанції, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, зокрема і розумних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті без участі відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржують судове рішення як в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав, так і в частині позовних вимог про стягнення аліментів.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав, колегія суддів враховує таке.

Судом встановлено, що з 25 квітня 2020 року відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі. На час розгляду справи судом першої інстанції дітей від шлюбу не мали.

Позивачі перебували на обліку як усиновлювачі.

29 березня 2021 року позивачі звернулись до Служби y справах дітей Новоград-Волинської міської ради Житомирської області із заявою про надання висновку про доцільність усиновлення малолітніх ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та 01 квітня 2021 року Службою у справах дітей Новоград-Волинської міської ради підготовлено висновок про доцільність усиновлення позивачами трьох малолітніх дітей.

18 травня 2021 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області у справі № 285/1806/21 ухвалено рішення про усиновлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Внесено зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_9 № 6 від 10 жовтня 2018 року та змінено прізвище дитини з « ОСОБА_9 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », по батькові з « ОСОБА_9 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », місце народження з «село Орепи Новоград-Волинського району Житомирської області» на «м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області».

Зобов`язано відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з усиновленням дитини внести в актовий запис про народження дитини ОСОБА_9 від 10 жовтня 2018 року, складений виконавчим комітетом Орепівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області відповідні зміни та видати нове свідоцтво про народження.

Внесено зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_8 № 24 від 17 листопада 2017 року та змінено прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », по батькові з « ОСОБА_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », місце народження з «село Ярунь Новоград-Волинського району Житомирської області» на «м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області».

Зобов`язано відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з усиновленням дитини внести в актовий запис про народження дитини ОСОБА_8 від 17 листопада 2017 року, складений виконавчим комітетом Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області відповідні зміни та видати нове свідоцтво про народження.

Внесено зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_7 № 558 від 09 грудня 2016 року та змінено прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », місце народження з «місто Новоград-Волинський Житомирської області» на «м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області».

Зобов`язано відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з усиновленням дитини внести в актовий запис про народження дитини ОСОБА_7 від 09 грудня 2016 року, складений Новоград-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та видати нове свідоцтво про народження.

Внесено зміни в актові записи про народження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та зазначено дані про батьків дітей: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 .

Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили 18 червня 2021 року.

На підставі вказаного рішення діти ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , 29 червня 2021 року були передані усиновлювачам для проживання з ними за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до звіту Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про умови проживання та стан здоров`я усиновленої дитини від 29 червня 2021 року, встановлено, що батьки не переоформили свідоцтва про народження дітей, стан здоров`я дітей добрий, фізичний та розумовий розвиток дітей задовільний, присутня важка адаптація дітей у сім`ї, дитячий садок діти не відвідують.

Відповідно до звіту Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про умови проживання та стан здоров`я усиновленої дитини від 21 липня 2021 року, встановлено, що батьки не переоформили свідоцтва про народження дітей, стан здоров`я дітей добрий, фізичний та розумовий розвиток дітей задовільний, присутня важка адаптація дітей у сім`ї, дитячий садок діти не відвідують.

Актом від 17 грудня 2021 року комісії Новояворівського закладу дошкільної освіти № 7 Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області в складі: голови комісії - Лисак М. Г., вихователя-методиста ОСОБА_16 , вихователя групи - ОСОБА_17 , старшої медсестри - ОСОБА_18 , практичного психолога - ОСОБА_19 було встановлено, що в дитини ОСОБА_6 були виявлені сліди побиття на лобній частині голови і на сідницях.

Згідно з повідомленням Новояворівського закладу дошкільної освіти № 7 Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області № 01-23/123 від 17 грудня 2021 року встановлено, що дитина з групи компенсуючого типу ЗПР ОСОБА_6 поскаржився вихователю на те, що його побила мама. На голові, сідницях є помітні синці, дитина пригнічена. Мама неодноразово скаржилася вихователям дошкільного закладу на те, що діти погані, не керовані, вона з ними не справляється.

Відповідно до висновку психологічного обстеження сім`ї № 07 від 13 серпня 2021 року, складеного Новояворівським інклюзивно-ресурсним центром Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, емоційний контакт між батьками і дітьми не спостерігається, адаптація з боку батьків проходить важко, вони не проявляють зацікавленості до дітей, мало контактують, відчужені відсторонені, дещо агресивні, налаштовані вороже. Діти контакті, наявні порушення мовлення, що корегуються систематичними заняттями, мають не сформовані навички самообслуговування. Однак, під час обстеження було виявлено, що діти проявляють здатність до наслідування, засвоєння нових знань, виконують вказівки, відповідають на питання. ОСОБА_5 емоційно вразливий, потребує багато уваги та любові, дитина відчуває свою непотрібність та відповідно реагує, що дратує батьків. У батьків спотворене уявлення про розвиток дітей раннього та молодшого віку, нерозуміння значення слова «батьки» та їх функцій. Діти сприймаються як такі, що не виправдали очікувань дорослих. Батьки неналежним чином виконують свої обов`язки щодо дітей, відсутні прогулянки на свіжому повітрі, не слідкують за особистою гігієною дітей, відсутні спільні ігри, тощо. Допомогу фахівців сприймають вороже. Відповідно до проведеного обстеження фахівці виявили, що батьки не проявляють ні моральної, ні емоційної, ні педагогічної готовності щодо виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей.

Актом обстеження умов проживання від 20 грудня 2021 року, складеним Службою у справах дітей Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання добрі, на момент обстеження в квартирі було чисто, для дітей є окрема кімната, одяг, іграшки, продукти харчування в достатній кількості. Між батьками та дітьми інколи виникають сварки та непорозуміння. Виховання дітей батькам дається важко, у них низький виховний потенціал. Синці в дитини від удару до стола, а на сідницях в дитини дерматологічна проблема, з якою ОСОБА_2 бореться. Батьків зобов`язано належним чином виховувати дітей.

Відповідно до повідомлення Центру соціальних послуг Новояворівської міської ради № 162 від 16 травня 2021 року про здійснення візиту в сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , встановлено, що під час візиту останнім було повідомлено про послуги, які можна отримати, проведено розмову щодо навиків відповідального батьківства, взаєморозуміння та налагодження контактів між дітьми та батьками. Сім`я потребує навиків догляду за дітьми, налагодження контактів між членами сім`ї та адаптації у соціальному середовищі.

01 березня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області із заявою про влаштування її дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в сім`ю патронатного вихователя.

01 березня 2022 року дітей, які потрапили в складні життєві обставини - ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , влаштовано на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_22 , що підтверджується розпорядженням міського голови Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області № 34 від 01 березня 2022 року.

Відповідно до характеристик дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , виданих Новояворівським закладом дошкільної освіти № 7 Новояворівської міської ради Львівської області 09 березня 2023 року, діти активні, всім цікавляться, надають перевагу колективним іграм, виявляють інтерес до навчальних занять, вміють концентрувати увагу, розуміють інструкції вихователя. Пізнавальна активність на уроках довготривала, хлопці уважні, ОСОБА_4 менш активна. Діти потребують логопедичної корекції мовлення. Розвиток елементарних математичних здібностей не відповідає віку. Навичками малювання, ліплення, аплікації володіють частково. Фізичний розвиток відповідає віку. Діти часто ходять в садок у незмінній нижній білизні, мають неприємний запах, на зауваження мати не реагує. Діти скаржаться на те, що мати б`є їх. Відповідно до висновку команди фахівців, діти не можуть надалі перебувати в групі компенсуючого типу ЗПР, будуть переведені в логопедичну та звичайну групи, однак ОСОБА_2 відмовилася переводити дітей.

30 березня 2022 року Служба у справах дітей взяла на облік ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується Наказом Служби у справах дітей Новояворівської міської ради Львівської області №3/02-01 від 30 березня 2022 року.

За змістом висновку психологічного обстеження сім`ї ОСОБА_24 №11 від 30 березня 2022 року, складеного Новояворівським інклюзивно-ресурсним центром Новояворівської міської ради, встановлено, що діти, які перебувають в сім`ї більше шести місяців проявляли тривожну поведінку, скуті, боязкі, емоційно стримані. Зі сторонніми на контакт діти ідуть охоче, граються, намагаються компенсувати нестачу емоційного контакту з боку батьків. Емоційний контакт між матір`ю та дітьми не спостерігається. Про батька діти відгукуються позитивно. В побуті мати виконує все механічно. Турбуватися про дітей не бажає, вказує, що її не цікавить майбутнє дітей, не бажає турбуватися про них. Адаптація зі сторони батьків не відбулася, батьки не зацікавлені, мало контактують, є відчужені, відсторонені. Батьки мають спотворене уявлення про розвиток дітей раннього та молодшого віку. Діти сприймаються, як такі, що не виправдали очікування дорослих. Брак материнського тепла, ніжності, уваги, дуже помітні, та призводять до погіршення емоційного стану дітей, які насправді прагнуть бути потрібними. Запропоновану допомогу фахівців сім`я сприймає вороже. Батьки не проявляють емоційної, педагогічної готовності щодо виконання батьківських обов`язків щодо дітей. Така поведінка негативно впливає на розвиток дітей.

01 червня 2022 року рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області № 190 продовжено строк перебування ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в сім`ї патронатного вихователя.

Відповідно до висновку, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області від 28 вересня 2022 року №378, за результатами розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, комісія вирішила рекомендувати органу опіки та піклування визнати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення

і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом частин першої, другої та шостої статті 12 Закону України

«Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.

Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).

Як встановлено судом та описано вище, подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зробили свідомий вибір та стали батьками на підставі судового рішення про усиновлення малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , які є рідними між собою.

Встановлено й те, що діти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , перебуваючи в сім`ї відповідачів проявляли тривожність, що характеризувалася скутістю, боязкістю, емоційною стриманістю.

Під час розгляду справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, безспірно встановлено, що саме поведінка відповідачів вплинула на їх стосунки з дітьми, зокрема, батьки (усиновлювачі) не вчинили жодних дій для налагодження гармонійних та сімейних відносин між ними та дітьми.

Встановлено й те, що відповідачі із самого початку безвідповідально віднеслися до процесу усиновлення, зокрема, не були достатньо свідомі та готові до прийняття трьох дітей у сім`ю, імпульсивно, під емоційним впливом та впливом зовнішніх обставин, а саме того, що, як самі відповідачі пояснили в судовому засіданні суду першої інстанції, вони не бажали продовжувати термін висновку служби у справах дітей, тому швидше вирішили стати усиновлювачами трьох дітей, при цьому ОСОБА_3 навіть не відвідував навчання, які проводять для потенційних усиновлювачів.

Крім того, відповідачі в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснили, що не зможуть виховувати дітей, які мають проблеми із здоров`ям. Разом з тим, вони в процесі усиновлення не вжили належних заходів для визначення дійсного стану здоров`я дітей перед усиновленням, хоч відповідно до законодавства мали таке право та можливість, не потребували повної інформації про стан здоров`я дітей, що також свідчить про їх неналежний підхід до процедури усиновлення. Після усиновлення та виявлення проблем із здоров`ям, поведінкою та адаптацією дітей, відповідачі не вжили будь-яких належних і дієвих заходів для вирішення проблемної ситуації, в тому числі не бажали скористатись допомогою відповідних служб та фахівців, а фактично відмовились від дітей.

Відповідно до національного та міжнародного законодавства і практики Європейського суду з прав людини, в першу чергу враховуються та захищаються якнайкращі інтереси дітей та задоволення їх потреб. Також суд звертає увагу відповідачів, що діти з народження були позбавлені батьківського піклування, перебували в інтернаті, що безумовно негативно вплинуло на їх фізичне і психічне здоров`я, поведінку, соціалізацію, що покладало на відповідачів як усиновлювачів особливу і додаткову відповідальність за забезпечення їм належних умов не лише для проживання, навчання та інших побутових потреб, а в першу чергу для усунення зазначених негативних наслідків, що відповідачі мали чітко усвідомлювати, вирішивши усиновити дітей, тобто фактично стати їх батьками.

Із встановлених судами двох інстанцій обставин вбачається, що саме з боку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як батьків малолітніх дітей, має місце свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, залишення з батьками малолітніх дітей буде явно суперечити правам та інтересам останніх, так як відповідачі, навіть не кажучи вже про основні їхні батьківські обов`язки, не виявляють навіть мінімальної батьківської прихильності та елементарної турботи, що шкодить розвитку дітей та реалізації її прав.

Колегія суддів враховує свідоме систематичне небажання батьків виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні малолітніх дітей, їхнього матеріальному забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дітей, що повністю узгоджується із зібраними у справі доказами.

Такок колегія суддів враховує і те, що у лютому 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Звягельської (Новоград-Волинської) міської ради Житомирської області за участю третьої особи Звягельської (Новоград-Волинської) районної військової адміністрації Житомирської області, про скасування усиновлення.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 жовтня

2023 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року касаційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення місцевого та апеляційного суду - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову про скасування усиновлення, суди виходили з того, що позивачами не доведено обставин того, що поведінка дітей, під час проживання в їх сім`ї, змінилась настільки, що негативно вплинуло на взаєморозуміння в сім`ї, та стан здоров`я позивача (матері), з приводу чого виникли конфліктні відносини та призвело до ускладнень стосунків між батьками та дітьми поза волею позивачів.

В той же час, встановлені у справі обставини вказують на те, що саме поведінка позивачів вплинула на їх стосунки з дітьми, хоча, як встановлено судом першої інстанції, діти любили батька і батько любив дітей більше ніж мати. Батьки (усиновлювачі) не вчинили жодних дій для налагодження побуту в сім`ї, гармонійних та сімейних відносин між ними та усиновленими дітьми.

Стосунки, які склалися між позивачами та усиновленими дітьми, залежали виключно від волі батьків (усиновлювачів), а підстав, які незалежно від волі позивачів позбавляли б їх можливості виконувати батьківські обов`язки, передбачених статтею 150 СК України, судами не встановлено, оскільки саме позивачі, не мають бажання спілкуватися з усиновленими дітьми, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Під час розгляду цієї справи встановлено, що під час перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя їхній психологічно-емоційний та фізичний розвиток покращився, діти стали відкриті, активні, що свідчить про те, що діти потребують належного догляду та батьківського тепла, яке вони отримали від патронатного вихователя. В цей час при згадці про батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діти відчували тривогу та небажання повертатися до сім`ї.

Виховання дітей потребує індивідуального підходу та постійної емоційної підтримки і врівноваженого системного контролю з боку дорослих. А поведінку батьків суд не може розцінити як таку, що вони намагалися вжити усіх заходів задля налагодження контакту з дітьми і корекції їх поведінки. Після усиновлення з метою налагодження контакту між батьками та дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зверталися до фахівців для отримання допомоги, та навіть ухилялася від отримання такої допомоги, тобто не виявляли зацікавлення в налагодженні відносин із дітьми.

Навпаки, єдиним способом вирішення ситуації між батьками та дітьми було звернення до суду з позовом про скасування усиновлення та до відповідного органу опіки та піклування з метою влаштування дітей до сім`ї патронатного вихователя. При цьому, батьки відмовились від рекомендацій співробітників відповідної служби у справах дітей щодо проведення роботи з дітьми та усиновлювачами з метою налагодження стосунків в родині. Також відповідачі відмовлялися від роботи з психологом над власними помилками, вороже сприймали допомогу.

Зважаючи на викладене вище, з метою захисту якнайкращих інтересів дітей у ситуації, яка склалась між дітьми та батьками, враховуючи, що досягнення взаємного контакту між ними, що є найважливішою складовою поняття «сімейне життя», не відбулося, а навпаки - відповідачі повернули дітей до органу опіки та піклування, чим фактично відмовились від дітей, подали позов про скасування усиновлення, перебуваючи на той час у статусі батьків, тому до відповідачів слід застосувати такий крайній захід як позбавлення батьківських прав.

Встановивши, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, місцевий суд дійшов вірного висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У справі, що переглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин. Наявність у заявників іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятого судом рішення про позбавлення батьківських прав та фактично зводиться до спонукання апеляційного суду до прийняття іншого рішення на користь заявників.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на дітей колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (орган опіки та піклування) звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , просили в тому числі ухвалити рішення, яким стягувати з кожного з них аліменти на дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви (27 жовтня 2022 року) та до досягнення дітьми повноліття.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 .

Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу (частина друга статті 242 Сімейного кодексу України).

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини першої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 Сімейного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Так, у постанові від 23 червня 2022 року в справі № 175/1713/20, погоджуючись із висновками суду першої інстанцій про стягнення аліментів із усиновлювачів на утримання усиновленої дитини, Верховний Суд, констатував, що навіть позбавлення усиновлювачів батьківських прав не звільняє їх від обов`язку утримувати таку дитину.

Позивач - виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (орган опіки та піклування) у зв`язку із народженням у відповідачів дитини не заперечують щодо зменшення розміру стягуваних аліментів.

За наведених обставин, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, обов`язок батьків по їх утриманню, те, що у відповідачів народився син, який також потребує матеріального забезпечення, та інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, колегія суддів вважає справедливим та можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частки доходів (заробітку) з кожного з відповідачів.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У цьому зв`язку рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року в частині позовних вимог про стягнення аліментів слід змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів з 1/2 частини заробітку (доходу) до 1/3 частини заробітку (доходу), у зв`язку з чим абзац третій резолютивної частини такого викласти в новій редакції.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року в частині позовних вимог про стягнення аліментів змінити, виклавши абазац третій резолютивної частини рішення в новій редакції:

"Стягувати із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1/3 частини заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дітей, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття".

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич