печерський районний суд міста києва
пр. № 2-8863/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Головко Ю. Г., розглянувши матеріали справи за позовом ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА БУРКИ ВІТАЛІЯ ВОЛОДИМИРОВИЧА до Печерського районного суду міста Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями Печерського районного суду м. Києва, що порушують права позивача,

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА БУРКИ ВІТАЛІЯ ВОЛОДИМИРОВИЧА до Печерського районного суду міста Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями Печерського районного суду м. Києва, що порушують права позивача.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Вовка С. В. від 02.09.2025 заявлено самовідвід від розгляду вказаної цивільної справи.

17.11.2025 відповідно до розпорядження № 520, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з задоволенням заяви про самовідвід, та передано судді Головко Ю. Г.

Перевіривши матеріали позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як визначено положеннями частини першої-третьої ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Враховуючи наведене, а також той факт, що на переконання ФГ Бурки В.В. шкода спричинена діями Печерського районного суду м. Києва, приходжу до висновку, що такі обставини можуть викликати сумніви у стороннього спостерігача щодо неупередженості судді, а тому вважаю за необхідне заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 33, 36, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від розгляду справи за позовом ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА БУРКИ ВІТАЛІЯ ВОЛОДИМИРОВИЧА до Печерського районного суду міста Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями Печерського районного суду м. Києва, що порушують права позивача.

Передати матеріали позовної заяви для виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Г. Головко