Провадження № 22-ц/812/2002/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа № 490/907/24

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 23 вересня 2025 року під головуванням судді Гуденко О.А., повне судове рішення складено цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник зазначав, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2024 року у справі № 490/907/24 стягнуто з ОСОБА_2 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 399 533 грн., 12000 грн. судових витрат на оплату послуг експерта та 3999 грн 33 коп. судового збору. Рішенням встановлено, що 25 грудня 2023 року о 07 год. 50 хв. в одній із кімнат квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , виникла пожежа. На думку заявника, саме протиправна бездіяльність відповідача, як власника квартири, яка не забезпечила дотримання правил пожежної безпеки у належному їй домоволодінні та господарських спорудах призвела до пожежі, внаслідок якої йому було завдано майнову шкоду. 03 березня 2025 року постановою Центрального ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 77361026 з примусового виконання виконавчого листа №490/907/24.

Як вказав заявник, під час спілкування з державним виконавцем йому стало відомо, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2024 року у справі №490/10234/23 ОСОБА_3 визнано покупцем квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 15 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Лапатніковою Р.Г. за реєстровим № 961. Таким чином, на думку ОСОБА_1 , правонаступником прав і обов`язків ОСОБА_2 на даний час є ОСОБА_3 .

Посилаючись на положення ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 55, ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, заявник просив замінити сторону боржника ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 77361026 з примусового виконання виконавчого листа № 490/907/24, виданого 20 лютого 2025 року Центральним районним судом м. Миколаєва.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Воробйов В.Л.- просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження вважаючи її безпідставною, так як на час подій, що відбулися за адресою: АДРЕСА_2 , власником цього нерухомого майна була ОСОБА_2 , яка і повинна нести відповідні зобов`язання перед позивачем у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку не має підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, так як боржник ОСОБА_2 не вибувала з виконавчого провадження, а ОСОБА_3 , не є її правонаступником у деліктних правовідносинах в зв`язку з переходом права власності на належне відповідачеві майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне встановлення обставин справи, які мають значення для справи, просив скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2025 року і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є правонаступництво у матеріальних відносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20. За такого ОСОБА_3 , яка набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 , є правонаступником прав і обов`язків ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Воробйов В.Л. - просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2025 року залишити без змін. Зазначав, що у зобов`язаннях ОСОБА_2 не відбулось її вибуття із спірних правовідносин, тому підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні. ОСОБА_3 не приймала на себе обов`язків відповідача.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 жовтня 2024 року у справі № 490/907/24 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 399 533 грн, 12000 грн судових витрат на оплату експерта а також 3995 грн 33 коп. судового збору.

Постановою Центрального ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) 03 березня 2025 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 490/907/24, виданого 20 лютого 2025 року Центральним районним судом м. Миколаєва. (а.с. 131).

14 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яку обґрунтовував тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2024 року у справі №490/10234/23 ОСОБА_3 визнано покупцем квартири АДРЕСА_1 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15 серпня 2019 року, а тому, на його думку, вона є правонаступником прав і обов`язків ОСОБА_2 , що є підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 490/907/24.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 не вибувала з виконавчого провадження, а ОСОБА_3 , не є її правонаступником у деліктних правовідносинах в зв`язку з переходом права власності на належне боржниці майно в зв`язку за набуттям законної сили судовим рішенням у справі № 490/10234/23, а тому відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

У частинах першій, другій, п`ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

За правилами частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Отже, чинне законодавство передбачає можливість заміни сторони у виконавчому провадженні, однак установлює певні обмеження свободи розсуду учасників відповідних правовідносин з метою запобігання порушенню балансу інтересів цих осіб.

Обов`язковою умовою заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін.

Вибуття сторони відбувається в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Так, відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

При цьому слід ураховувати, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є перехід прав та обов`язків сторони до іншої особи, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин.

Проте викладені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про вибуття боржника ОСОБА_2 зі спірних матеріальних правовідносин, які б свідчили про наявність підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що перехід права власності на будинок від боржника у деліктному зобов`язанні про відшкодування майнової шкоди не свідчить про вибуття боржника ОСОБА_2 як сторони виконавчого провадження та те, що новий власник є правонаступником боржника.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 та правової позиції Верховного Суду у постанові від 30.06.2021 року у справі №753/4490/20 - є безпідставними, оскільки висновки у вказаних справах стосувалися інших фактичних обставин справи, які не є тотожними з цією справою, зокрема у справах № 916/617/17 та №753/4490/20 - заміни боржника (померлої фізичної особи) у виконавчому провадженні правонаступником спадкоємцем померлого, а у справі № 2-7763/10 - заміни стягувача у виконавчому провадженні на підставі договору про уступку права вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Оскаржувана ухвала ґрунтується на наявних у справі доказах, постановлена з дотриманням норм процесуального права та відповідно до ст. 375 ЦПК України не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 02 грудня 2025 року