Провадження № 2/357/6037/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на оплату навчання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , в сумі 86 025 грн.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 15 липня 2006 року по 27 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 18.08.2024 року дочка сторін ОСОБА_4 навчається в Національному університеті біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання, за рахунок коштів фізичних осіб. Обрання напрямку та закладу навчання здійснювалося обома батьками спільно, проти навчання доньки у платному приватному закладі відповідач не заперечував. Позивач стверджує, що ОСОБА_5 має здібності до навчання, що надасть їй змогу здобути професію, яка буде їй подобатись та згодом вона зможе працювати і забезпечувати себе. Однак, на сьогоднішній день ОСОБА_5 не може працювати, тому що навчається на денній формі навчання. Також, позивач вказує, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, має у власності трикімнатну квартиру, автомобіль. Позивач самостійно сплатила вартість за 1-й курс навчання доньки у сумі 38 500 грн. На час здійснення оплати, ОСОБА_5 не досягла повноліття, позивач здійснила витрати на її вступ до навчального закладу, подальшого навчання та пов`язаного з цим проживання. У позові вказано, що за 2-й курс, 3-й та 4-й курс ще будуть оплачені витрати за навчання у розмірі 41 580 грн., за кожен рік. А також, позивач несе витрати на оплату вартості проживання у гуртожитку в сумі 8 810 грн. Позивач на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача 86 025 грн., як витрати за усе навчання спільної дочки (163 240 грн. + 8 810 грн. = 172 050 грн./ 2).

Заперечуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 подав відзив, у якому зазначено, що відповідач не був повідомлений про намір доньки вступу до даного закладу освіти, не отримував жодних документів, що підтверджують витрати на навчання дитини. Всі обставини щодо витрат стали відомі відповідачу лише після отримання позовної заяви, що свідчить про те, що витрати були здійснені односторонньо, без погодження з другим з батьків, що суперечить ст. 141 СК України. Згідно із договором про навчання у закладі вищої освіти від 19.08.2024, вище зазначений університет має державну форму власності, а не приватну, а тому, донька мала можливість вступити на бюджет, або обрати інший навчальний заклад. Щодо наявності у власності нерухомого майна, відповідач не заперечує, проте зазначив що квартира набута не за власні кошти, у 1988 році було видано свідоцтво на право власності по приватизації на трьох осіб, у 2011 році брат подарував йому свою 1/3 частку, а 1/3 частку отримав відповідач після смерті матері. Однак, на ім`я відповідача не зареєстровано жодного транспортного засобу. Відповідач вказує, що ним виконані аліментні зобов`язання, щодо утримання ОСОБА_6 до 18 років, до лютого 2020 року аліменти утримувались частково через відділ ДВС, частково кошти передавались особисто. Після січня 2020 між відповідачем та позивачем було досягнуто угоду про те, що аліменти на утримання доньки відповідач відправлятиме на її особисту картку, та окрім аліментів надсилав додатково кошти. ОСОБА_2 , вказує, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , від якого у них народився син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина відповідача з 2023 року навчається у Відокремленому структурному підрозділі закладу вищої освіти, відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на платній основі (18000 грн в рік). З вересня 2024 року ОСОБА_9 зарахований до ТОВ « Атмосферна школа» на дистанційну форму навчання, навчання в школі здійснюється на платній основі - 2890 грн за один місяць. Відповідач просить врахувати, що його малолітній син та дружина, яка здобуває освіту, потребують матеріального забезпечення і відповідно значних витрат. Окрім того, у відзиві зазначено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 23.07.2025 по справі № 357/6351/25 провадження № 2/357/3533/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_10 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 01 травня 2025 року та до досягнення донькою 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. 29.08.2025 відкрито виконавче провадження за № 78971227, з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/3533/25 та відповідачем сплачено аліменти на утримання повнолітньої доньки за травень, червень, липень, серпень 2025 року. Відповідач вказує, що витрати на навчання особи з метою здобуття освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини в розумінні ст. 185 СК. Оплата за навчання у навчальному закладі та проживання в гуртожитку входять до аліментів, які сплачуються відповідачем.

У відповіді на відзив зазначено, що відповідач достеменно знав про наміри доньки продовжувати навчання після закінчення школи та був обізнаний про вступ дитини до вищого навчального закладу, обраний напрям підготовки та потребу у фінансуванні навчання. Відповідач не заперечував щодо вибору навчального закладу та напрямку навчання, а також жодним чином не виявив бажання взяти участь у виборі закладу або допомогти фінансово. Позивач вказує, що витрати на навчання дитини є додатковими витратами, що передбачені ст. 185 СК України, оскільки вони безпосередньо пов`язані з розвитком її здібностей і реалізацією права на освіту, гарантованого ст. 53 Конституції України. Донька навчається у вищому навчальному закладі державної форми власності на контрактній основі, що підтверджує доцільність і обґрунтованість витрат. Також зазначено, що протягом усього періоду досягнення донькою повноліття відповідач обмежувався виключно сплатою аліментів і практично не ніс жодних додаткових витрат, пов`язаних із вихованням, лікуванням чи розвитком дитини, відповідач не брав активної участі у забезпеченні потреб дитини, що свідчить про його формальне ставлення до виконання батьківських обов`язків. Обставини викладені у відзиві, щодо матеріальних витрат відповідача на навчання дружини та сина, не звільняють відповідача від його обов`язку брати участь у витратах на навчання старшої доньки. Позивач вказує, що сплата аліментів не покриває додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема витрат на освіту.

У запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_11 забрала дитину якій було 1.5 роки і залишила відповідача, чим нанесла шкоду сім`ї та дитині. Однак, відповідач відвідував доньку і допомагав як міг фінансово, на вихідні дні забирав доньку до себе. Відповідач вказує, що має фінансові можливості очікувані та передбачувані витрати, а саме на оплату навчання сина, дружини та аліменти на доньку, яка продовжує навчання.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 15.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.

17.09.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» сформувала клопотання про долучення доказів, до якого долучила докази направлення позовної заяви відповідачу.

Ухвалою судді від 26.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду.

26.10.2025 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» сформував клопотання про відкладення розгляду справи.

27.10.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

29.10.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» сформувала відповідь на відзив.

12.11.2025 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» сформував заперечення на відповідь на відзив.

19.11.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» сформувала відповідь на заперечення на відповідь на відзив, заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним, надали до суду письмово викладену позицію щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 25.01.2007 року.

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2011 по справі № 2-1944/2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу платника аліментів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2011 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з договором № ІПЗ-24126б від 18.08.2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, ОСОБА_1 навчається в Національному університеті біоресурсів і природокористування України на факультеті інформаційних технологій, спеціальність інженерія програмного забезпечення.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває виконавчий лист № 2/357/3533/25, виданий 25.08.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області (ВП № 78971227) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_10 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 01 травня 2025 року та до досягнення донькою 23 років.

Відповідачем долучено до матеріалів справи розписку, складену ОСОБА_1 , з якої вбачається, що стягувач ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 отримала аліменти від ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_10 в повному обсязі, згідно виконавчого листа по справі № 2-1944/2011.

А також, суду надано докази навчання дружини відповідача ОСОБА_7 у Відокремленому структурному підрозділі закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на платній основі та докази навчання їхнього сина ОСОБА_12 в ТОВ «Атмосферна школа» на дистанційній формі навчання.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України(далі -СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку із вступом до вищого навчального закладу спільної доньки сторін ОСОБА_10 , яка на час вступу до університету була неповнолітньою, позивач сплатила кошти за навчання та гуртожиток.

Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19.

Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки саме в тому освітньому закладі.

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем стягнуто з відповідача аліменти на час навчання доньки ОСОБА_10 , та виконавчий лист № 2/357/3533/25, виданий 25.08.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області перебуває на виконанні у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває (ВП № 78971227). Відповідачем долучено до матеріалів справи докази оплати за вказаним виконавчим провадженням № 78971227.

Отже, суд зауважує, що як до повноліття, так і по досягненню повноліття донька сторін отримувала матеріальну допомогу від свого батька. Відповідач сплатив аліменти, що стягувалися з нього до повноліття дитини і продовжує сплачувати аліменти на період навчання своєї дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).

У вказаній справі вбачається, що вартість навчання та проживання в гуртожитку позивач вважає додатковими витратами на дитину. Втім, слід звернути увагу на те, що нормами діючого законодавства передбачено, що до суми аліментів на дитину, яка продовжує навчання, входить і вартість навчання.

Посилаючись на постанову Верховного суду від 08.05.2023 у справі № 756/9882/19, позивач інтерпретує своє бачення про стягнення додаткових витрат на навчання дитини у вищому навчальному закладі, однак у вказаній постанові було досліджено, серед іншого, питання стягнення додаткових витрат на навчання дитини у приватній школі, яка була обрана обома батьками, а щодо навчання у вищому навчальному закладі було стягнуто аліменти на час навчання.

А тому, суд вважає, що вказана постанова не є релевантною у вказаній справі, із наведених вище обставин, та є помилковою позиція позивача, що вартість навчання слід розцінювати як додаткові витрати на повнолітню дитину. Захист інтересів дитини на отримання матеріальної допомоги від батька та інтересів матері отримати допомогу від батька на утримання дитини, яка продовжує навчання, може реалізуватися лише шляхом стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що і було вчинено позивачем, якою стягнуто з відповідача аліменти (справа №357/6351/25 провадження № 2/357/3533/25).

Ураховуючи вказані обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 185 СК України, ст.12,13,76,130,141,223,263-266 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на дитину - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 01 грудня 2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола