ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2149/25
Провадження №2/477/1642/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

з секретарем Хлибовою Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кучерява Тетяна Юріївна, через систему «Електронний суд», звернулася до суду з заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 під час вагітності та на період догляду за дитиною до досягнення нею трьох років у розмірі 1/3 (одна третина) заробітку щомісячно, починаючи з моменту звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною трирічного віку .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 05 червня 2021 року вона шлюб з відповідачем Миколаївським відділом ДРАЦС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №282.

Внаслідок погіршення відносин між сторонами шлюб був розірваний 30 травня 2025 року. На момент розірвання шлюбу обидві сторони знали про вагітність дружини. Однак, відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги, вона проживає із своїми родичами та за власний кошт проходить всі дослідження. Джерел доходу, позивачка не має та знаходиться у вкрай важкому матеріальному становищі, не має можливості працювати і отримувати дохід, забезпечувати себе. Тобто відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання, у відповідності до положень ст. 128, 130 ЦПК України, повідомлений належним чином, відзив не подав.

Представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи через підсистему "Електронний суд", однак до судового засідання відзиву не подала, жодних заперечень або клопотань до суду не надходило.

У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05 червня 2021 року ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 зареєстрували шлюб Миколаївським відділом ДРАЦС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №282. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (копія свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 ).

30 травня 2025 року шлюб між сторонами був розірваний Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 30.05.2025 року.

На момент розірвання шлюбу позивач була вагітна, відповідно до обмінної карти пологового будинку КНП №Міська лікарня №5» станом на 29.05.2025 року термін вагітності становив 11 тижнів.

Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право вагітної жінки на утримання чоловіком-батьком під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Частина 5 ст. 84 СК України наголошує на тому, що аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Таким чином, після винесення рішення про стягнення аліментів на користь дружини на час її вагітності, після народження дитини, в разі проживання дитини з нею, продовжує свою дію до досягнення дитиною трирічного віку, а тому винесення додаткового рішення не потрібно.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що доказів, які б указували на істотні обставини, що дають підстави стверджувати про складне матеріальне становище відповідача, суду не надано, відтак суд виходить з того, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання вагітної дружини, оскільки протилежного судом не встановлено.

Водночас судом також не встановлено і позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу).

З урахуванням вищенаведеного, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити частково вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 06.10.2025 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі статті 141 ЦПК України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 аліменти на її утримання під час вагітності, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з 06 жовтня 2025 року щомісячно, а у разі народження дитини до досягнення дитиною трьох років без додаткового рішення суду.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя А.А.Саукова