Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

26 листопада 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., під час розгляду у відкритому судовому засіданні цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи - Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2025 року адвокат Чорноус А.А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_2 , який після військового нападу російської федерації на Україну та оголошення військового стану був призваний на військову службу та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батьком. Необхідність встановлення даного факту представник заявника пов`язує із реалізацію права заявника на отримання частки компенсації у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та призначення пенсії по втраті годувальника на період навчання.

В листопаді 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення, в яких останній вказав, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України (далі СК України). У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Окрім цього, представником Міністерства оборони України заявлено клопотання про залучення до участі у даній справі ОСОБА_3 в якості заінтересованої особи, оскільки рішення в даній справі може вплинути на права та обов`язки цієї особи.

В судове засідання, призначене на 26 листопада 2025 року, учасники справи та представник заявника будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не з`явилися. Представником заявника подано заяву про залучення до участі у даній справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості заінтересованих осіб, яке мотивовано тим, що рішення в даній справі може вплинути на права та обов`язки цих осіб.

Справи окремого провадження, відповідно до частини 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Метою встановлення даного факту представник заявника вказав на реалізацію права заявника на отримання частки компенсації у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та призначення пенсії по втраті годувальника на період навчання.

За змістом підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті (пункт 1 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

В пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дане рішення може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому вважає за доцільне залучити до участі у справі у якості заінтересованих осіб зазначених осіб.

Частиною 8 статті 49 ЦПК України встановлено, що заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов`язки сторін, крім випадків, передбачених у розділі IV цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 51 ЦПК України про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Відповідно до частини 1 статті 240 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 ЦПК України.

Керуючись статтями 51, 53, 240, 257, 258-260, 293, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Клопотання (заяву) представника Міністерства оборони України Панасюка Володимира Миколайовича задовольнити.

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Чорноуса Анатолія Андрійовича задовольнити.

Залучити ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до участі у справі в якості заінтересованих осіб.

Роз`яснити, що заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов`язки сторони, крім випадків, передбачених у розділі IV ЦПК України.

Розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи - Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відкласти на 18 грудня 2025 року на 09 годину.

Копію ухвали у справі одночасно з копією заяви та копіями доданих до неї документів направити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Ковальчук