РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №559/3759/25

Провадження №2/568/571/25

25 листопада 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

суддя А.О. Сільман

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №559/3759/25

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 р. ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 5848,6 грн., 2422,40 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 20.01.2020 року між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який підписаний електронним підписом позичальника.

Кредитор зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 2000 грн. строком на 24 днів. Однак, відповідач порушив умови договору в частині своєчасного погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5848,6 грн., з яких: 2000 грн. тіло кредиту, 3848,6 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

На підставі договору факторингу від 31.05.2021 р. ТОВ "ГОУФІНГОУ" передало ТОВ "ФК "Сіті фінанс груп" право вимоги до відповідача.

03.06.2021 р. між ТОВ "ФК"Сіті фінанс груп" та ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість.

Ухвалою від 25.09.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення про виклик до суду. Правом на подання відзиву не скористався.

За таких обставин, з урахуванням положень статті ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

20.01.2020 р. між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту № /214197 (а.с.16).

Відповідно до умов договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору про надання фінансового кредиту, кредит надається строком на 24 днів, тобто до 12.02.2020 р. Строк дії договору 24 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

За користування кредитом, клієнт сплачує товариству 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3).

Відповідно п.1.5 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до умов договору, товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим договором і додатками до нього (п.3.1.1 Договору)

Сторонами підписано Додаток № 1 до договору, яким узгоджено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк на який надано кредит - 24 днів, сума кредиту - 2000 грн., фіксована процентна ставка за день користування - 1,85%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 777,60 грн. (а.с.16).

Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором R79232.

На виконання умов договору, ТОВ "ГОУФІНГОУ" перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 2000 грн., що підтверджується інформаційною довідкою від 19.08.2025 р. (а.с. 9-10).

31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату право вимоги до боржників (а.с. 14).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/214197 сумі 5848,60 грн. (а.с.21).

03 червня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 (а.с. 18).

Відповідно до п. 1.1 Договору, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор замінює кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору від 03.06.2021 р. ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги до боржника до ОСОБА_1 за кредитним договором №/214197 в сумі 5848,60 грн., з яких: 2000 грн. тіло кредиту та 3848,60 грн. відсотків (а.с. 22).

27.05.2024 р. ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШНК» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій просило сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі 5848,60 грн. (а.с.26).

Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №/214197 заборгованість ОСОБА_1 становить 5848,60 грн., з яких заборгованість за тілом 2000 грн, прострочені відсотки 3848,60 грн. (а.с.23).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, Додаток № 1 до договору підписано відповідачем, шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Враховуючи, вказане суд вважає, що матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач. Відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів в сумі 2000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).

Наявні в матеріалах справи договори факторингу укладені у відповідності до вимог закону, містять всі істотні умови, при їх укладенні дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини.

А відтак, позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором № /214197 від ТОВ «ГОУФІНГОУ» до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та від ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» до ТОВ "ФК Дебет Коллекшн".

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "Гоуфінгоу" виконало належним чином, перерахувало на картку НОМЕР_1 , номер якої надано позичальником та вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 2000 грн.

Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. тіла кредиту є обгрунтованою та підлягають задоволенню.

Зазначена заборгованість не спростована відповідачем.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3848,60 грн. відсотків, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Як вбачається з умов кредитного договору, кредитор надав відповідачу кредитні кошти терміном на 24 днів до 12.02.2020 р.

Умовами договору передбачено, що за користування кредитом, клієнт сплачує товариству 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3).

Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, протягом 3 днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу. З четвертого дня користування кредитом процентна ставка нараховується відповідно до п. 1.3 Договору (п. 1.4).

Суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/1120/16 від 04.02.2020 р., № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

А відтак, суд дійшов висновку, що строк кредитування відповідача є таким, що закінчився 12.02.2020 р., як і закінчилося його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога позивача про нарахування відсотків поза межами строку кредитування є безпідставною.

Враховуючи умови договору, здійснивши розрахунок відсотків в межах строку кредитування, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 777,6 грн. відсотків (0,2 грн. х 3 дні додати 37 грн. х 21 день).

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 2000 грн. тіла кредиту та 777,60 грн. відсотків, в іншій частині позову, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 10500 грн. витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Установлено, що в позовній заяві та в заяві про розподіл судових витрат, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: довіреність від 11.07.2025 р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги № 11/07/2025 р. від 11.07.2025 р., акт про отримання правової допомоги від 11.11.2025 р., платіжна інструкція від 11.11.2025 р. на суму 10500 грн. та рахунок на оплату 11.11.2025-57 від 11.11.2025 р.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.07.2025 р. між ТОВ "Фінансова компанія "Дебт Коллекшн" та адвокатом Пархомчуком С.В. укладено договір про надання правової допомоги № 11/07/2025 (а.с. 17).

Відповідно до умов Договору, клієнт доручає, а адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором (п. 1.1).

Відповідно до п.3.1 Договору, вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги.

Фактичні витрати адвоката пов`язані з наданням правової допомоги за цим Договором (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, надсилання документів, технічне забезпечення та інші) за умови надання документів, що підтверджують ці витрати, сплачуються клієнтом понад узгоджену суму гонорару додатково (п. 3.2).

Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 11.11.2025 р. на виконання умов договору адвокат надав, а клієнт отримав послуги з правової допомоги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла по кредитному договору від 20.01.2020 р. (витрачено 1 год., вартість 2000 грн.), складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики (витрачено 2,5 год., вартість 5000 грн.), інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг ЄДР судових рішень щодо процесуального статусу судової справи (витрачено 1,5 год, вартість 3000 грн.), канцелярські витрати 500 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, судом встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, моніторинг аналіз судової практики, моніторинг ЄДР судових рішень щодо процесуального статусу судової справи не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюються (є складовою) підготовкою та поданням позовної заяви, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Крім того, суд зауважує, що саме лише зустріч та консультація, моніторинг законодавства судової практики та моніторинг статусу судової справи не потягло за собою будь-яких процесуальних дій адвоката, не відповідає критерію неминучості та реальності адвокатських витрат, а тому в задоволенні стягнення цих витрат, слід відмовити.

Суд зазначає, що позивачем не доведено та документально не підтверджено понесені адвокатом канцелярські витрати в сумі 500 грн., а тому в цій частині витрат слід відмовити.

Щодо витратна правничу допомогу пов`язаних з складанням та поданням до суду клопотань, заяв та процесуальних документів, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься лише заява про розподіл/відшкодування/компенсування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, будь які інші процесуальні документи відсутні.

Суд зазначає, що позивач не був позбавлений права викласти вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в прохальній частині позовної заяви. Позивачем не доведено, що витрати в цій частині були необхідними та мали значення для розгляду справи.

Крім того, витрачений адвокатом час 2,5 год. на складання та подання позовної заяви, завищений відповідно до складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг. Суд вважає, що вартість робіт в сумі 5000 грн. за складання та подання позовної заяви не є пропорційним розміру заявлених позовних вимог.

З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та пропорційності розміру задоволених вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" 2777,60 грн. заборгованості, яка складається: 2000 грн. тіло кредиту, 777,60 грн. відсотків.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" 1150,6 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ Коллекшн» (01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, нежит. прим. 1008, ЄРДПОУ 44243120)

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Повний текст рішення виготовлений 25.11.2025 р.

Суддя А.О. Сільман