УХВАЛА

28 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 308/3905/25

провадження № 61-13813ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув

касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Ілющенко Анною Анатоліївною, на постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 28 серпня 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено.

У листопаді 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Ілющенко А. А., на постанову Закарпатського апеляційного суду

від 28 серпня 2025 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки сформована у системі «Електронний суд» 05 листопада 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для виконання вимог ухвали.

У наданий суддею строк заявник направила заяву про усунення недоліків,

Підставою пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 , зазначає, що постанову апеляційного суду не отримувала ні поштою, ні під розписку у приміщенні суду. Колишній представник також не надала їй повного тексту постанови Закарпатського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року. Заявник змушена була поїхати за кордон від насильницьких дій та психологічного тиску відповідача.

Проаналізувавши доводи та надані докази Верховний Суд дійшов висновку, що заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів на підтвердження обставин, що об`єктивно перешкоджали подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк, оскільки ОСОБА_1 , як сторона у справі, зобов`язана добросовісно користуватися процесуальними правами та усвідомлювати наслідки вчинення або невчинення нею дій на захист своїх прав.

Заявником не надано доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України. Крім того доводи ОСОБА_1 є суперечливими, оскільки вона у касаційній скарзі зазначала, що отримала оскаржувану постанову на електронну пошту 25 вересня 2025 року.

Виїзд заявника за кордон є актом власної волі. Доводи касаційної скарги про перебування за кордоном не свідчать про існування об`єктивно непереборних перешкод для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Згідно із загальнодоступними даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова Одеського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року надіслана до реєстру для оприлюднення 16 вересня 2025 року, забезпечено надання загального доступу 18 вересня 2025 року.

Заявник був обізнаний про наявність цієї справи, оскільки саме вона була ініціатором судового провадження.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України»

від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені заявником обставини не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, заявник мала реальну можливість реалізувати свої процесуальні права на подання касаційної скарги.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію таких процесуальних прав

та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на виконання своїх процесуальних обов`язків щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку, заявник не надала.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 28 листопада 2025 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 листопада

2025 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Ілющенко Анною Анатоліївною, на постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець