Провадження № 2-о/344/375/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб : ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт самостійного виховання, утримання ОСОБА_1 власних дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 14.02.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народились діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне життя із ОСОБА_2 не склалось і рішенням суду від 19.06.2025 шлюб між ними розірвано.

Ще до розірвання шлюбу один син, ОСОБА_6 , залишився на проживанні з матір`ю. Інші діти на проживанні, утриманні та вихованні із батьком ОСОБА_1 .

Як вказує заявник ОСОБА_4 разом з матір`ю проживають у Німеччині.

Зі свого боку заявник в повній мірі здійснює самостійне утримання, виховання та забезпечення інших дітей.

Той факт, що між заявником та ОСОБА_2 відсутній спір (встановлено рішенням суду від 14.05.2025 у справі №344/2548/25 про розірвання шлюбу, а вказаний факт його необхідний для реалізації права на отримання відстрочки в порядку п. 4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відтак з урахуванням висновків ВС у справі №127/5927/22 він звернувся в окремому провадженні.

28.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі.

01.08.2025- ухвалою суду виправлено описку.

16.10.2025- ухвалою суду до участі у справі залучено в якості заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

29.10.2025 від заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надійшли письмові пояснення. У таких зокрема зазначено, що батьки розлучені в травні 2025 році. Мати разом з малолітнім сином ОСОБА_7 проживають окремо ( в Німеччині). Зі слів батька мати спілкується з дітьми у телефонному режимі та зрідка при зустрічах (влітку та восени). У помешканні по АДРЕСА_1 створені належні умови для розвитку дітей. Відповідно до характеристик Ліцею №23 ім. Р. Гурика Івано-Франківської міської ради та психологічного обстеження дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , такі діти членами своєї родини вважають : маму ОСОБА_10 , тата ОСОБА_11 , брата ОСОБА_12 , та відповідно один одного для себе, сестру ОСОБА_11 . Емоційно близьким, головними для дітей є батько. До мами ставиться позитивно.

Мати ОСОБА_2 надіслала на електронну адресу Служби у справах дітей свої пояснення, у яких зазначила, що «дає свою згоду ОСОБА_1 на проживання її неповнолітніх дітей» : ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за адресою : АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_13 проживає з нею у м.Дегендорф (Німеччина). Вона дбає про дітей спільно із заявником. На щоденній основі спілкується з дітьми по відеозв`язку. Діти приїжджають до неї на канікули, вони разом їздять на відпочинок і проводять час. Разом з батьком дітей вона бере активну участь в утриманні дітей, зокрема купує та передає їм в Україну одяг, взуття, продукти харчування, засоби гігієни та інші необхідні для життя речі. Ні вона, ні заявник не перешкоджають їхньому спілкуванню та вихованню дітей, а спільно діють в інтересах дітей.

20.10.2025 пояснення Службі у справах дітей надала старша донька ОСОБА_3 , в яких зазначила, що проживає з батьком та братами. Мати проживає за кордоном із братом ОСОБА_14 , але вони всі спілкуються. ОСОБА_8 та ОСОБА_15 грають з братом ігри по вечорах. Вона рада проживати з татом та братиками в Україні. Батько повністю забезпечує її.

Заявник та його представник у вступному слові вимоги підтримали, заяву просили задоволити, зокрема з мотивів, що викладено письмово.

Заінтересовані особи, їх представники не з`явилися, причин своєї неявки, суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи.

Вислухавши вступне слово сторони заявника, дослідивши письмові докази, надавши їм оцінку, суд дійшов наступного висновку :

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 14.02.2008 по 19.06.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за позовом ОСОБА_1 у справі №344/2548/25. Разом з тим, в частині позовних вимог про залишення дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на проживанні з батьком, а ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю відмовлено, зокрема з тих підстав, що спір відсутній ( а.с. 15-16).

Так, згідно із довідкою №19845 від 12.11.2024 Департаменту адміністративних послуг всі діти та ОСОБА_1 зареєстровані за однією адресою АДРЕСА_2 . Про що також надано відповідні витяги з реєстру територіальної громади ( а.с. 18-22).

Відповідно до Інформації про участь батьків у вихованні учнів ліцею №23 ім. Р. Гурика Івано-Франківської міської ради за №387 від 07.08.2025, батько учнів ОСОБА_1 цікавиться поведінкою та досягненням дітей на уроках. Постійно відвідує батьківські збори, зустрічі з класним керівником, допомагає у вирішені різних організаційних питань класного колективу. Щоденно супроводжує дітей до школи і зі школи ( а.с. 23).

Разом з тим, згідно із характеристиками учнів ліцею №23 ім. Р. Гурика Івано-Франківської міської ради від 24.09.2025 за №582 та №581, така є позитивною щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Разом з тим, зазначено, що діти у ліцеї навчаються з листопада 2024 року. Вихованням та навчанням дитини активно займається батько. Мати протягом навчання не підтримувала контакти з класним керівником.

Також, суду надано нотаріально посвідченні заяви сусідів заявника : ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які вказала, що орієнтовно до лютого-березня 2022 року ОСОБА_1 разом із дружиною та дітьми проживали по АДРЕСА_1 . Після повномасштабного вторгнення виїхали за межу України. подружжя розлучилось, мати дітей залишилась проживати із сином ОСОБА_7 за межами України, а інші діти з батьком. Весь процес виховання та утримання дітей : ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 здійснює самостійно ( а..с 25-26).

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12,13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Норми СК України не встановлюють підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість повної відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У даній справі заявник просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають на його вихованні та утриманні.

Метою встановлення факту заявник зазначає отримання права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, у постанові ВС від 02.04.2025 у справі №127/3622/24, колегія суддів зазначила, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.

Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.

Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.

При цьому, суд у даній справі зазначає, що незважаючи на існування рішення суду про відмову у визначені місця проживання дітей з підстав відсутності спору (червень 2025), відсутність заперечень на тепершній час зі сторони матері дітей про саме можливість проживання з батьком, не свідчать про факт безумовного самостійного (одноособового) виховання та утримання дітей. Як і довідки з ліцею, які лише вказують те, що батько цікавиться навчанням дітей, привозить та забирає їх зі школи, що є його батьківським обов`язком. Крім цього, будь-яких доказів, що мати не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не має, чи з тих чи інших причин не має можливості реалізовувати свої материнські функції.

Усі інші подані батьком на обґрунтування заяви документи свідчать про належне виконання ним своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї трьох дітей, але в жодному разі не заперечують наявність обов`язків матері також виховувати, утримувати та піклуватися про своїх чотирьох дітей.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі наведеного, оцінивши доводи і докази суд дійшов висновку, що обставини, які склалися між батьками дитини не є виключними (непереборними, винятковими, неординарними, особливими), мати має і можливість, і обов`язок піклуватися про своїх дітей, що вказує на відсутність цілковитої самостійності виховання і утримання дітей батьком.

Сам факт, перебування матері закордоном не свідчить про її відмову від дітей чи не виконання чи неможливість її піклування про них, більше з того, що з нею також залишився спільний син ОСОБА_13 . Також не виключається повернення в Україну, чи навпаки виїзду дітей до матері в разі зміни обставин/виникнення необхідності її безпосереднього постійного піклування про них. Такі сімейні відносини є динамічними.

На підставі наведеного заява ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання, утримання ним власних дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до задоволення не підлягає через безпідставність. Суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88,209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У заяві ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Заявник : ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ;

Заінтересовані особи :

- ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_3 ;

-Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, , адреса : вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ;

- ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ : НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_4 .

Повне рішення 01.12.2025.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.