Провадження № 22-ц/4808/129/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови про закриття виконавчого провадження, за участю заінтересованих осіб: Управління забезпечення примусового виконання рішень Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павла Татакіна, за апеляційними скаргами Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та представника Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2024 року під головуванням судді Кіндратишин Л.Р. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з скаргою про скасування постанови про закриття виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги заявниця вказує, що рішення державного виконавця Татакіна П.П. є неправомірним. Оскаржувану постанову вважає незаконною, так як державним виконавцем безпідставно взято до уваги акт №154324/1 (8005) на встановлення, заміну вузла обліку споживача. Разом з тим, просила зобов`язати боржника надати відповідний акт про відновлення її порушеного права, а саме акт контрольного знімання показників засобу обліку електричної енергії ( Додаток№14 до Правил обліку електричної енергії).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2024 року задоволено скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови про закриття виконавчого провадження.

Скасовано постанову, що винесена 26.08.2024 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тататкіним П.П. про закінчення виконавчого провадження ВП №7576212 з примусового виконання виконавчого листа №344/19991/23, виданого 07.08.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, зобов`язано уповноваженого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжити дії, спрямовані на перевірку належного виконання рішення суду.

У апеляційній скарзі в.о. начальника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції.

Зазначає, що ухвала постановлена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

На виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду у цій справі від 30.07.2024 було видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання.

Івано-Франківським відділом державної виконавчої служби було прийнято до виконання виконавчий лист та здійснювалось виконавче провадження.

Старшим державним виконавцем Татакіним П.П. 23.08.2024 керуючись Інструкцією з примусового виконання рішень було складено акт та встановлено, що за допомогою індикатора напруги, в квартирі АДРЕСА_1 було відновлено електропостачання.

Апелянт вказує на те, що акти які були складені ПАТ «Прикарпаттяобленерго» свідчать про проведені роботи елетромонтажником та про відновлення електропостачання які стягувачем не оскаржуються. Отже, фактичне відновлення споживачу ОСОБА_1 електропостачання до квартири АДРЕСА_1 за рахунок електропостачальника здійснено належним чином.

Керуючись вищевказаним актом старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби 26.08.2024 Татакіним П.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представник ПАТ «Прикарпаттяобленерго» посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції.

Зазначає, що АТ «Прикарпаттяобленерго» 12.08.2024 самостійно виконало рішення суду та відновило ОСОБА_1 електропостачання до квартири АДРЕСА_1 та 19.08.2024 повідомило Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про добровільне виконання рішення суду.

Виконуючи вимоги закону, виконавець у присутності представника АТ «Прикарпаттяобленерго», двох понятих, електромонтера за допомогою індикатору напруги, виявив наявність напруги до квартири заявниці. Відповідно до цього було оформлено акт, а державним виконавцем перевірено виконання рішення суду.

Суд першої інстанції вказує про те, що надані боржником у виконавчому провадженні докази не можуть вважатись переконливими для здобуття висновку щодо належного проведення дій, направлених на перевірку відновлення електропостачання до квартири стягувача, однак суд не вказує які саме докази мають це підтверджувати. При цьому судом проігноровано наявний акт державного виконавця від 23.08.2024, яким зафіксовано наявність напруги у квартирі заявниці.

В ході судового розгляду скаржниця у своїх поясненнях підтвердила про наявність електроенергії в її квартирі. Додатково наявність електроенергії підтверджується і заявою ОСОБА_1 про направлення контролера для складання акту контрольного знімання показників засобу обліку електричної енергії від 23.09.2024.

Підтвердження виконання рішення суду міститься і в скарзі ОСОБА_1 на дії державного виконавця від 22.08.2024.

Апелянт зазначає, що спір між сторонами виник саме через недопуск скаржниці до заміни засобу обліку.

В рішенні суду вказано про обов`язок АТ «Прикарпаттяобленерго» відновити електропостачання і жодним чином не вказано про фіксацію показів засобу. Судом не вказано нормативний акт, яким передбачено повний процес відновлення електропостачання і вимоги якого не дотримано АТ «Прикарпаттяобленерго».

Таким чином, зроблений висновок суду не ґрунтується на вимогах закону.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 вимоги апеляційних скарг заперечила, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Представники Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

Подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої участі, апеляційні скарги підтримали з мотивів, наведених у них.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, враховуючи таке.

Встановлено, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду у справі № 344/19991/23 від 30.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року скасовано в частині припинення електропостачання споживачу ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 та відмовлено у стягненні моральної шкоди.

В цій частині ухвалено нове рішення, яким зобов`язано ПАТ «Прикарпаттяобленерго» відновити споживачу ОСОБА_1 електропостачання до квартири АДРЕСА_1 за рахунок електропостачальника. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення залишити без змін.

На виконання вказаної постанови видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання.

Старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Татакіним Павлом Павловичем 26.08.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №7576212 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження».

В обґрунтування такої постанови зазначено, що згідно акту №154324-1/8005 від 12.08.2024, АТ «Прикарпаттяобленерго» електропостачання до квартири АДРЕСА_1 відновлено, а отже виконавчий лист виконано, про що 23.08.2024 складено акт державного виконавця.

Згідно з актом державного виконавця 23.08.2024, у присутності представника стягувача ПАТ «Прикарпаттяобленерго», двох понятих, електромонтера за допомогою індикатору напруги, виявлено наявність напруги до квартири АДРЕСА_2 , по видимих точках на сходовій клітці. Підпис стягувача відсутній.

У межах вказаного виконавчого провадження було складено акт №154324-1 8005 встановлення/заміни/технічної перевірки /збереження пломб вузла обліку, встановленого на об`єкті споживача ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_2 , що в будинку АДРЕСА_3 , за яким зазначено про інші вказівки «відновлення ел.постачання» від 12.08.2024. Також має місце підкреслення у графі вказівка для виконання замінити та окремо - прилад обліку. Інші вказівки « відновити ел.постачання згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду». Відсутній підпис стягувача, чи відмітка про відмову від підпису.

В акті у розділі причини заміни/перепломбування лічильника наявна відмітка підключення споживача. Зауваження керівника робіт відновлення електропостачання виконано в РЩ-0,42 кв на сходовій клітці у присутності балансоутримувача, без участі споживача. Інформація щодо знятих пломб відсутня.

Відповідно до завдання-акту №938, оформленого 04.08.2021 про відключення електропостачання, що виконано роботи по відключенню електропостачання споживачу ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 (особовий рахунок НОМЕР_1 ). У зазначеному акті зазначені наступні дані: тип лічильника: СО-И446; №0003048, норм струм 5А, дата повірки 1-2002, фазність однофазний, рік випуску-2002, серія та № пломби БА-9573; ост. контр.показ 16328, місце установки лічильника у квартирі. Підстава для виписки завдання акт про недопуск, дата останньої оплати 15.07.2021 72,30 грн. Вимкнення проведено 09 год. 30 хв 17 серпня 2021 року. Зауваження керівника робіт : вимкнено у поверховому щитку (а.с.89 том.4).

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону ( п. 10 Розділу ІХ Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Згідно п. 8 цієї Інструкції акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

За п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною першою статі 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями частини другої наведеної норми передбачено обов`язки і права виконавців, якими наділені відповідні особи в межах процедури виконання.

До таких, зокрема, належать: можливість проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; застосовувати під час примусового виконання рішень фото - і кінозйомку, відеозапис.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що надані боржником у виконавчому провадженні докази не є переконливими для висновку щодо належного проведення дій направлених на перевірку відновлення електропостачання до квартири стягувача. Належність підключення електропостачання до квартири стягувача має існувати на час вчинення виконавчих дій і повинна перевірятися виконавцем в повній мірі.

Крім того боржником не надано доказів на підтвердження фактичного споживання електроенергії та нарахування суми платежів за відповідною комунальною послугою на момент закінчення виконавчого провадження.

Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕП) від 14 березня 2018 року № 312 ( у редакції чинній на дату правовідносин), передбачено, що:

- паспорт точки розподілу/передачі - акт (документ), складений оператором системи, в якому зазначаються технічні параметри точки підключення споживача;

- перетікання реактивної електричної енергії - складова фізичних процесів передачі, розподілу та споживання активної електричної енергії, яка спричиняє додаткові технологічні втрати активної електричної енергії, створює додаткове завантаження обладнання електричної мережі та впливає на показники якості активної електричної енергії (рівні напруг);

- підключення - виконання операцій комутації в місцях контактних з`єднань з метою подачі напруги на електроустановку (електроустановки) окремого користувача системи передачі/розподілу;

- площадка вимірювання - забезпечена точкою комерційного обліку або точками комерційного обліку електроустановка або сукупність електроустановок, виключно між якими можливі перетікання електричної енергії технологічними електричними мережами власника електроустановок, у які надходить або з яких віддається електрична енергія.

Тому, при виконанні заходів з відновлення постачання електричної енергії до електроустановок споживача оператор системи також фіксує покази засобів обліку електричної енергії, що і передбачено у складеному акті боржником, що в свою чергу свідчить про повний процес відновлення електропостачання, споживання.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20))».

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У рішенні у справі «Янголенко проти України», no. 14077/05, від 10 грудня 2009 року Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі «Савіцький проти України», no. 38773/05, від 26 липня 2012 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про скасування постанови старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Татакіним П.П. від 26.08.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП №7576212 з примусового виконання виконавчого листа №344/19991/23, виданого 07.08.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області та зобов`язав уповноваженого державного виконавця вжити дії, спрямовані на перевірку належного виконання рішення суду. При цьому суд першої інстанції зазначив, що державний виконавець, не врахував специфіку виконання рішення суду про відновлення електропостачання до квартири споживача і передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апелянтів, що висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають обставинам справи, і що суд не вказав, які саме докази мають підтверджувати відновлення електропостачання до квартири стягувачає необґрунтованими.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали застосував норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцію з примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5. Також суд дав оцінку акту, який підписується сторонами виконавчого провадження та відповідно оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження.

Судом першої інстанції не встановлено належного повідомлення стягувача про складання такого акту, оскільки акт складається у присутності сторін виконавчого провадження та засвідчується підписом стягувача, чи відмовою від підпису. Однак у процесі виконання судового рішення цих вимог виконавцем не дотримано.

Надані боржником у виконавчому провадженні докази не можуть вважатись переконливими для висновку щодо належного проведення виконавчих дій, направлених на перевірку відновлення електропостачання до квартири стягувача. Тому доводи апеляційних скарг щодо неповноти дослідження зібраних у справі доказів не заслуговують на увагу, оскільки суд дав їм належну правову оцінку та з метою відновлення порушених прав стягувача зобов`язав державного виконавця відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» забезпечити належний порядок виконання судового рішення за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують її законності і обґрунтованості. Підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянтів.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та представника Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 01 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин