Справа № 136/1504/25
провадження № 2/136/545/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Козаченко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2025 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09.08.2011 виконкомом Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №1. Від спільного проживання у шлюбі однією сім`єю із відповідачем, у них народилися діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тривалий час вони спільно, як чоловік та дружина не проживають, хоч і проживали в одному будинку, проте на протязі даного часу між ними постійно виникали сварки. Вже понад місяць, позивач спільно із дітьми проживає окремо від відповідача. Незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати. На даний час відповідач працює в ПСП «Нападівка» с. Нападівка Вінницького району Вінницької області, де отримує значний дохід, який витрачає на свої потреби, а отже має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частки від його доходів на трьох дітей. На даний час діти потребують додаткових матеріальних витрат на їх утримання та виховання. Позивач сама не може забезпечити нормального життєвого існування та розвитку їхніх дітей, крім цього зважаючи на те, що в даний час відбувається подорожчання як продуктів харчування так і одягу, вона не в змозі сама в повному обсязі хоча б мінімально задовольнити потреби дітей, а тому була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.08.2025 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09.08.2011 виконкомом Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4).

Від спільного шлюбу у сторін народились діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти знаходяться на утриманні позивача, що не заперечується відповідачем та підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6, 7).

Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади від 09.09.2024 (а.с. 3) слідує, що зареєстрована адреса місця проживання позивача АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб станом на 01.02.2025, виданої відповідачу Нападівським старостинським округом №6 Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області за №09-07-01/48 від 11.02.2025 (а.с. 8) слідує, що до складу сім`ї або зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (чоловік), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син).

Таким чином, судом встановлено, що діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні.

Судом встановлено, що позивач одна несе витрати по утриманню дітей, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню їх потреб.

Відповідач відомостей про свої доходи суду не надав.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

В силу вимог ч. 5 ст. 183 СК України передбачено стягнення аліментів на трьох і більше дітей у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Отже, стягнення з відповідача 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, не суперечить вимогам закону та буде достатнім для належного забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

З урахуванням обставин встановлених судом та обставин, які визначені ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільних дітей, а також виключного права того з ким проживають діти на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Враховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

На підставі ст.ст. 84, 180-184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 259, 263-265, 279, 280, 281, 285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 07.08.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Д. Іванець