Справа № 358/2211/25 Провадження № 2-з/358/14/25
УХВАЛА

(про забезпечення позову)

27 листопада 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Буравова К.І., розглянувши матеріали заяви адвоката Стаценка Олександра Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Богуславського районного суду Київської області надійшла заява адвоката Стаценка Олександра Дмитровича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просили: зупинити стягнення на підставі виконавчого документу у виконавчому провадженні №68016243 від 28 грудня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 25 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 18990.

Заява обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 має намір впродовж найближчого часу звернутися до суду з заявою про визнання виконавчого напису, вчиненого 25 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за №18990, таким що не підлягає виконанню та його скасування. Виконавчим написом було звернено стягнення із ОСОБА_1 і визначено заборгованість за Кредитним договором №491044681 від 27.01.2021.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 25.11.2025 головуючою визначено суддю Буравову К. І.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи 25 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївноювчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18990 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №491044681 від 27.01.2021 в розмірі 18 187,78 грн. на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК».

Згідно копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул Івана Івановича від 28.12.2021, виконавцем відкрито виконавче провадження №68016243 з виконання виконавчого напису №18990 від 25.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення на користь стягувача: Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №491044681 від 27.01.2021 в розмірі 18 187,78 грн.

01 лютого 2023 року в межах виконавчого провадження винесено приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження та змінено назву стягувача «АЛЬФА-БАНК» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується відповідною копією постанови.

Дослідивши зазначену заяву та матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог про забезпечення позову з наступних підстав.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з приписами частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса відноситься до виконавчих документів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Своєю чергою, у рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача та уникнення будь-яких труднощів при виконанні судового рішення у випадку задоволення позову.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами виник спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тож з метою забезпечення можливості виконання судового рішення, що може бути ухвалене за позовом, та ефективного захисту порушених прав позивача слід зупинити стягнення за вказаним виконавчим документом. Застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

При цьому, заявлений спосіб забезпечення позову не призведе до обмеження прав особи, що може набути статусу відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України та практики, сформованої Верховним Судом, забезпечення позову може бути застосоване як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може унеможливити або істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду або ефективний захист прав позивача. Усвідомлюючи, що метою заходів забезпечення є охорона матеріально-правових інтересів позивача та гарантія реального виконання можливого рішення, суд визнає допустимим заявлений спосіб забезпечення зупинення стягнення за виконавчим написом як співмірний предмету позову та необхідний для недопущення порушення прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.149, 150 ЦПК України, ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Стаценка Олександра Дмитровича діючого в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви- задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №18990 від 25 листопада 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївноюпро стягнення на користь стягувача: Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №491044681 від 27.01.2021 в розмірі 18 187,78 грн., у виконавчому провадженні № 68016243.

Копію ухвали направити приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Крегулу Івану Івановичу, для виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали для виконання складає три роки

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://bg.ko.court.gov.ua/sud1004/

Ухвала суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Дані про стягувача:

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

Дані про боржника:

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання значиться з адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя К. І. Буравова