справа №176/4729/25
провадження №2/176/2336/25
УХВАЛА

26 листопада 2025 р. суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Гусейнов К.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ :

25 листопада 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, в якій представник просить визнати за пизивачем право власності: 1) на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Багатирської сільської ради №5/24-306 від 25.02.2010 року, площею 0,25 га, та земельну ділянку площею 0,2349 га, загальна площа 0,4849 га. Визнати підставою набуття права власності: - розписку від 2002 року про фактичне придбання будинку; - набувальну давність відповідно до ст.344 ЦК України.

Ознайомившись із поданою позовною заявою та доданими до неї документами вважаю, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175 та 177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч вищезазначеним вимогам представником позивача не вказано відомості про наявність або відсутність у сторін електронного кабінету.

Згідно з п.3 ч.2 ст.175 ЦПК України в позовній заяві має бути зазначено ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців;

4) у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки;

5) у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки;

6) у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік;

7) у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік;

8) у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки;

9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості;

10) у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Ціна позову повинна відповідати дійсній ринковій вартості майна на момент подачі позову.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» доказом дійсної вартості нерухомого майна є складений суб`єктом оціночної діяльності звіт про оцінку майна.

Однак, всупереч вимогам закону позивачем до позовної заяви додано звіт про оцінку земельної ділянки лише за станом на 30.03.2010 року, який не є актуальним на день звернення до суду.

Крім того, позивачем зазначено ціну позову, яка складається лише з оцінки житлового будинку.

Разом з тим, позивач просить визнати право власності крім житлового будинку на земельну ділянку, загальною площею 0,4849 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що позовна заява хоча і містить ціну позову (110520 грн), однак відсутні докази на підтвердження актуальної ринкової оцінки земельної ділянки, а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про визнання права власності на всі об`єкти позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивачу слід зазначити ціну позову, надати звіт про актуальну оцінкувказаної вище земельної ділянки, який підтверджує дійсну вартість майна, з приводу якого у сторін виник спір та сплатити судовий збір, виходячи з дійсної вартості всього спірного майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,4849 га.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на положення ст.344 Цивільного кодексу України, відповідно до яких особа, що добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Таким чином, позивач просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння та земельну ділянку за набувальною давністю.

Застосування набувальної давності за статтею 344 ЦК України передбачає добросовісне, відкрите і безперервне володіння річчю, як власником, за відсутності правової підстави (титулу) на володіння.

Водночас, позивач посилається на придбання спірного будинку за правочином, підтвердженим розпискою про розрахунки. Таке володіння є похідним від правочину і не є безтитульним. Судова практика послідовно виходить з того, що коли особа володіє майном на підставі правочину (навіть якщо він не вчинений у належній формі чи не зареєстрований), її володіння не відповідає природі давнісного володіння і не може бути підставою для набуття права власності за набувальною давністю. Належними способами захисту у таких випадках є, зокрема, визнання договору дійсним, визнання права власності на підставі укладеного договору, визнання права у порядку спадкування, спонукання до вчинення реєстраційних дій тощо.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: ефективний спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить одночасно визнати підставою для набуття права власності розписку від 2002 року про фактичне придбання будинку та набувальну давність відповідно до ст.344 ЦК України.

Таким чином, позивачу слід усунути зазначену невідповідність та конкретизувати підстави позову та позовні вимоги для ефективного способу захисту прав та інтересів в даних правовідносинах.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 177 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.177,185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку - залишити без руху, надавши заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з часу отримання ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків та роз`яснивши, що у разі не виконання вимог ухвали подана позовна заява буде повернута.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ