ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/617/25
Провадження №2/477/896/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Клюсевич-Шараповою Н.М.,

розглянувши без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2025 року позивачка звернулася до суду із позовом, відповідно до якого просила визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, площею 0,368 га, призначену для ведення підсобного господарства, розташовану в с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно, на яке вона претендує в порядку спадкування за законом п`ятої черги спадкування і є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину.

В той же час оформити спадщину на вказану земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки не може підтвердити документально родинні відносин з померлим, так як не всі документи щодо актів цивільних дій народження батьків збереглися, а також через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Вказуючи, що прийняла спадщину, але через зазначені обставини не має можливості її оформити в нотаріальному порядку, тому звернулася з цим до суду.

Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року підготовче провадження в справі було завершено і справа призначена до розгляду по суті заявлених вимог.

В судове засіданні сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином; позивачка надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, задовольнивши позов; представник відповідача подав також заяву про визнання позову та можливість розглянути справу без його участі.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на час смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, зокрема на земельну ділянку, площею 0,368 га, призначену для ведення підсобного господарства, розташовану в с. Лимани Галицинівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

Часом відкриття спадщини є день його смерті.

Норми ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

25 червня 2024 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , тобто в передбачений законом шестимісячний строк.

За її заявою приватним нотаріусом Сапегою О.П. була заведена спадкова справа №95/2024.

Від інших осіб заяв про прийняття спадщини не надходило, а відповідно до довідки Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 20 травня 2024 року, яка міститься в зазначеній вище спадковій справі № 95/2024, витребуваній судом у нотаріуса Сапеги О.П., на час своєї смерті ОСОБА_2 проживав один.

Таким чином позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після його смерті, яка прийняла спадщину.

Проте, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на земельну ділянку вона отримала письмове роз`яснення від 28 жовтня 2024 року про неможливість її нотаріального оформлення, оскільки не представила документи на підтвердження родинних відносин з померлим, а також через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, нотаріус перевіряє коло спадкоємців, факт прийняття спадщини, наявність документів на майно, а за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

В ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення, в тому числі і факт родинних відносин.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28 березня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2016 року, виданого повторно, він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його матір`ю є ОСОБА_3 , а в графі про батька записано лише « ОСОБА_4 ».

Проте згідно з відповіддю Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) від 22 липня 2025 року актовий запис про народження ОСОБА_3 не знайдено.

Позивачка ОСОБА_1 , то того як одружилася, мала прізвище ОСОБА_5 і відповідно до копії свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 , виданого 2 червня 1962 року, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Лупареве Жовтневого району Миколаївської області, а її батьком був ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 .

Також, відповідно до повного витягу про народження ОСОБА_8 (позивачка до одруження) з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25 червня 2024 року (міститься в спадковій справі) її батьки мешкали в с. Лупареве Жовтневого району Миколаївської області.

Згідно з повним витягом про народження ОСОБА_9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25 червня 2024 року (міститься в спадковій справі), він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області, батько ОСОБА_10 , українець, проживав в цьому ж населеному пункті; мати ОСОБА_11 .

Оскільки відсутні дані щодо актового запису народження ОСОБА_3 , то неможливо підтвердити, що у неї та ОСОБА_6 (батько позивачки) одні й ті ж батьки/батько, а відповідно і неможливо документально підтвердити, що померлий ОСОБА_2 та позивачка були двоюрідними братом та сестрою.

В той же час, виходячи зі співпадання даних щодо по батькові у батька позивачки та матері померлого спадкодавця ОСОБА_2 , місця їх проживання, співпадання їх прізвищ (позивачки до шлюбу), слід зробити висновок, що батько позивачки ОСОБА_6 та мати ОСОБА_2 . ОСОБА_3 були рідними братом та сестрою, а тому позивачка та спадкодавець ОСОБА_2 є двоюрідними братом та сестрою.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Первісно земельна ділянка, площею 0,368 га, призначена для ведення підсобного господарства, розташована в с. Лимани Галицинівської територіальної громади Миколаївського району (раніше Жовтневий район) Миколаївської області, належала ОСОБА_3 відповідно до державного акту серії МК № 04896, виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15 вересня 1993 року, в якому схематично ділянка розташована по АДРЕСА_2 .

Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) до складу якого увійшла також Галицинівська сільська територіальна громада, і с. Лимани, а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район. При цьому Галицинівська сільська територіальна громада Миколаївської області була утворена 17 серпня 2016 року шляхом об`єднання Галицинівської, Лманівської, Прибузької та Української сільських ради Вітовського району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 спадщину прийняв єдиний спадкоємець її син ОСОБА_2 , що підтверджується копією спадкової справи № 43/2016, заведеною Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області (на тепер Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області), яка була отримана на вимогу суду.

Проте за свого життя не переоформив спадкове майно на своє ім`я.

В той же час, це не скасовує належність йому ділянки, оскільки відповідно до зазначених положень закону вона перейшла до нього з часу прийняття спадщини.

Таким чином підтверджено, що земельна ділянка за життя належала ОСОБА_2 і після його смерті входить до складу спадщини, а тому в порядку спадкування повинна відійти позивачці, як спадкоємиці за законом.

Беручи до уваги, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, площею 0,368 га, призначену для ведення підсобного господарства, розташовану в межах Галицинівської сільської ради Миколаївського району (раніше територія Жовтневого, а потім Вітовського району) Миколаївської області, яка первісно належала відповідно до державного акту серії МК № 04896, виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15 вересня 1993 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а він її успадкував після її смерті.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко