СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 367/6908/25

пр. № 2/759/8423/25

04 грудня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулось до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №239318863 від 07.02.2022 року у розмірі 18 346,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 239318863 на суму 13 100,00 грн.

Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV66J8Z.

Позивач зазначає, що первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 13 100,00 грн. 07.02.2022 року на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору

Позивач вважає, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

28.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, за яким від Первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

30.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року до Договору факторингу 2, за яким від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

29.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 року за Договором факторингу 3 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 18 346,55 грн.

Позивач вказав, що станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договором.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 346,55 грн., яка складається з 13 100,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 5 246,55 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, просить судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., покласти на відповідача.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 09 липня 2025 року позовну заяву направлено за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва.

Матеріали цивільної справи надійшли до Святошинського районного суду міста Києва 20 серпня 2025 року.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2025 року визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

02 вересня 2025 року від представника позивача - Полякова О.В. надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, ухвалою суду від 09 вересня 2025 року витребувано у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) Інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжна картка 4441-11XX-XXXX-9174; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки 4441-11XX-XXXX-9174, у період 07.02.2022 року у сумі 13 100,00 грн.; чи є / був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки НОМЕР_4 -XXXX-9174 та чи знаходиться / знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); 2) У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на картковий рахунок - маска карти 4441-11XX-XXXX-9174, за 07.02.2022 року у сумі 13 100,00 грн., надати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки / платіжні інструкції / доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки / листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); повного номера рахунка маска Картки 4441-11XX-XXXX-9174, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

07 жовтня 2025 року та 13 жовтня 2025 року від Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла витребувана інформація, відображена в листі від 07.10.2025 року №БТ/8405, в якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) було емітовано платіжну картку НОМЕР_5 . Крім того, вказано, що за період 07.02.2022 року на платіжну картку НОМЕР_5 дійсно було зарахування коштів у сумі 13 100,00 грн. Зазначено також, що номер телефону НОМЕР_3 був фінансовим номером ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), та знаходився у його анкетних даних. Повний номер рахунку маска-картки НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ): НОМЕР_5 . До листа також долучено рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка НОМЕР_5 за 07.02.2022 року.

Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

Копія ухвали від 09 вересня 2025 року була направлена відповідачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на його зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру - АДРЕСА_1 .

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання».

Суд повторно направив копію ухвали від 09 вересня 2025 року на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення із відмітками «повертається» та «за закінченням терміну зберігання».

Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22).

Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи.

Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 ознайомився із умовами кредитування кредитодавця: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та за допомогою електронного підпису підписав Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 239318863 від 07.02.2022 року.

У відповідності до розділу 7 Паспорту споживчого кредиту інформація, викладена в ньому, зберігає чинність та є актуальною до 10.02.2022 року.

07 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №239318863 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Одноразовий ідентифікатор: MNV66J8Z відправлено: 07.02.2022 року о 8:59:33 на номер телефону відповідача: НОМЕР_7 та введено ним 07.02.2022 року о 9:00:14.

Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (сформовано: 03.01.2024 року о 17:46:43) встановлено, що позичальник ОСОБА_1 здійснив акцепт оферти (підписання договору одноразовим ідентифікатором) за допомогою одноразового ідентифікатора: MNV66J8Z, який було відправлено позичальнику 07.02.2022 року на номер телефону: НОМЕР_7 .

Як вбачається із інформації, наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в листі від 07.10.2025 року №БТ/8405, номер телефону НОМЕР_3 був фінансовим номером ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), та знаходився у його анкетних даних.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази того, що номер телефону НОМЕР_3 , на який був направлений одноразовий ідентифікатор, належить саме відповідачу ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 2.1-2.3 Договору: За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 13 100 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 13 100 грн. 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 09.03.2022 року.

Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором (п. 3.6 Договору).

У відповідності до п.п. 5.1, 5.2 Договору, за вибором Позичальника, кожен окремий Транш за цим Договором може надаватися Позичальнику в наступний спосіб: шляхом ініціювання Кредитодавцем безготівкового перерахування суми Кредиту на банківський рахунок Позичальника, за реквізитами Платіжної картки 4441-11XX-XXXX-9174, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб, Кредитодавець відповідальності не несе;. шляхом видачі готівкових коштів у відділенні фінансової установи, з якими у Кредитодавця укладені відповідні договори на переказ грошових коштів без відкриття рахунку. Позичальник самостійно обирає відділення фінансової установи, в якому бажає отримати Кредит, з числа тих що доступні для отримання грошового переказу. Позичальник може отримати Кредит протягом 10 (десяти) календарних днів від дати укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу таким способом. В такому разі обчислення строку надання Кредиту та нарахування процентів за користування починається з дати отримання грошового переказу Позичальником. Не отримання грошового переказу Позичальником, протягом вказаного вище строку, є відмовою Позичальника від отримання Кредиту та скасовує обов`язок виконання Кредитодавцем відповідних зобов`язань за Договором. Перший Транш за цим Договором, у сумі вказаній в п. 2.3. Договору, надається способом вказаним в п. 5.1.1. Договору.

Реквізити картки №4441-11XX-XXXX-9174 були зазначені ОСОБА_1 при укладення кредитного договору, що встановлено із заявки на отримання грошових коштів в кредит від 07.02.2022 року.

Факт зарахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 07.02.2022 року з якого вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило платіж у розмірі 13 100,00 грн. із призначенням платежу «Переказ коштів згідно договору № 239318863 від 07.02.2022, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer» на рахунок отримувача ОСОБА_1, рах. № 4441-11XX-XXXX-9174.

Також суд звертає увагу на те, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направив на адресу суду витребувану інформацію листом від 07.10.2025 року №БТ/8405, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) було емітовано платіжну картку НОМЕР_5 .

Відповідно до руху коштів за рахунком до платіжної картки - НОМЕР_5 , за період 07.02.2022 року, 07.02.2022 року на рахунок відповідача здійснено зарахування у розмірі 13 100,00 грн.

Таким чином, із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ коштів на платіжну картку № НОМЕР_5 07.02.2022 року у сумі 13 100,00 гривень, чим виконало свої зобов`язання по договору кредитної лінії №239318863 від 07 лютого 2022 року.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено судом, відповідачем підписано договір кредитної лінії №239318863 від 07.02.2022 року за допомогою разового ідентифікатора «MNV66J8Z», який було направлено на номер телефону НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_1 , що відповідає вимогам законодавства, наведеним вище.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за користування Кредитом, Договором не передбачено (п. 8.1 Договору кредитної лінії №239318863).

П.п. 8.3, 8.4 Договору встановлено, що за умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості Кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку Кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.

Загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаним в п. 8.3 та. п. 8.12. Договору, при умові виконання Позичальником однієї з описаних умов, визначних п. 8.5 Договору.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Строк кредитування узгоджений ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у п. 2.3 Договору - до 09.03.2022 року.

Однак, умовами кредитного договору, а саме Розділом 3, сторонами було узгоджено, що строк надання Кредитної лінії може бути продовжено.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним належним чином не виконував.

Так, із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» вбачається, що станом на 05.05.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 239318863 складала 15 399,05 грн., з яких: 13 100,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а 2 299,05 грн. - заборгованість за відсотками.

П. 9.1.1.5 Договору кредитної лінії №239318863 від 07.02.2022 року встановлено, що Кредитодавець має право без згоди Позичальника укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, Кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до Позичальника будь-якій третій особі.

28 листопада 2018 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1).

Відповідно до п. 4.1. договору, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

28 листопада 2019 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року.

31 грудня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року та узгодила між сторонами текст Договору у новій редакції.

31 грудня 2021 року сторони уклали додаткову угоду №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно.

31 грудня 2022 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) уклали додаткову угоду №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно.

31 грудня 2023 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) уклали додаткову угоду №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Таким чином, строк дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) було продовжено до 31 грудня 2024 року.

Крім того, положеннями договору факторингу №28/1118-01 чітко встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, Клієнт відступає Фактору наступні Права вимоги до наступних Боржників, зокрема до: 12 792, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за договором №239318863 від 07.02.2022 року на загальну суму 15 399,05 грн., з яких: 13 100 грн. - тіло кредиту, а 2 299,05 грн. - заборгованість по відсоткам.

Крім того, а матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року.

Зважаючи на викладене, до Товариства з обмеженою відповідальність «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 239318863 від 07.02.2022 року на загальну суму 15 399,05 грн., з яких: 13 100 грн. - тіло кредиту, а 2 299,05 грн. - заборгованість по відсоткам.

Так, із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вбачається, що станом на 20.12.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 239318863 складала 18 346,55 грн., з яких: 13 100,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а 5 246,55 грн. - заборгованість за відсотками.

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснило нарахування відсотків на заборгованість ОСОБА_1 у період з 05.05.2022 року по 06.06.2022 року, що відповідає Розділу 3 Договору кредитної лінії № 239318863 від 07.02.2022 року.

30 жовтня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 року, на умовах Договору Клієнт відступає Фактору наступні Права вимоги до наступних Боржників, зокрема до: 5 050, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за договором №239318863 від 07.02.2022 року на загальну суму 18 346,55 грн., з яких: 13 100 грн. - тіло кредиту, а 5 246,55 грн. - заборгованість по відсоткам.

Як вбачається із платіжної інструкції в національній валюті від 22 грудня 2023 року №5279, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» здійснило на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» платіж у розмірі 3 582 331,73 грн. із призначенням платежу «Оплата за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023р. та Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року. Без ПДВ.».

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 239318863 від 07.02.2022 року на загальну суму 18 346,55 грн., з яких: 13 100 грн. - тіло кредиту, а 5 246,55 грн. - заборгованість по відсоткам.

29 травня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, прав на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1 Договору).

П. 1.2 Договору встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачу Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна продажу за Договором встановлена у п. 3.3 та становить 4 437 227,55 грн., без ПДВ.

29 травня 2025 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (Фактор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, Клієнт відступає Фактору Право Вимоги заборгованостей до боржників - Позичальників, згідно з наступним Реєстром Боржників, зокрема: 3338, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за договором №239318863 від 07.02.2022 року на загальну суму 18 346,55 грн., з яких: 13 100 грн. - тіло кредиту, а 5 246,55 грн. - заборгованість по відсоткам.

Крім того, в матеріалах справи наявна платіжна інструкція в національній валюті від 04 червня 2025 року №243 з якої встановлено, що ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 1 000 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова Оплата фінансування за відступлення Права Вимоги згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, без ПДВ».

У відповідності до платіжної інструкції в національній валюті від 04 червня 2025 року №245, ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 1 000 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова Оплата фінансування за відступлення Права Вимоги згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, без ПДВ».

У відповідності до платіжної інструкції в національній валюті від 05 червня 2025 року №246, ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 1 000 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова Оплата фінансування за відступлення Права Вимоги згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, без ПДВ».

У відповідності до платіжної інструкції в національній валюті від 05 червня 2025 року №247, ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 1 000 000,00 грн. із призначенням платежу «Часткова Оплата фінансування за відступлення Права Вимоги згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, без ПДВ».

У відповідності до платіжної інструкції в національній валюті від 06 червня 2025 року №248, ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 437 227,55 грн. із призначенням платежу «Часткова Оплата фінансування за відступлення Права Вимоги згідно Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, без ПДВ».

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року перед ТОВ «ФК «ЕЙС».

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Зобов`язання відповідач не виконав ані перед первинними кредиторами, ані перед позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Враховуючи дійсність ідентифікуючих даних позичальника, які відповідають особі відповідача у справі, а також самостійне введення позичальником одноразового ідентифікатора, відправленого на його номер телефону, вказаний при укладенні договору, як погодження з його умовами та фактичне підписання такого правочину як спосіб волевиявлення щодо його укладення, суд доходить висновку про укладення зазначеного договору та виконання кредитодавцем обов`язків по ньому.

Позивач стверджує про те, що всупереч умов договору кредитної лінії № 239318863 від 07.02.2022 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у загальному розмірі 18 346,55 грн.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 239318863 від 07.02.2022 року вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось у межах строку кредитування та відповідає умовам Розділу 3, 8 Договору кредитної лінії №239318863 від 07.02.2022 року.

ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №239318863 від 07.02.2022 року.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Відсутність грошових коштів не звільняє його від обов`язку погасити борг за укладеним договором.

Відповідачем не надано до суду належних доказів на спростування обставин щодо видачі кредитних коштів.

Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит та відсотки за користування ним, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, кредит не повернув, нараховані відсотки не сплатив.

Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно і належним чином, то суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № 239318863 від 07.02.2022 року у розмірі 18 346,55 грн.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.

Позивач надає суду платіжну інструкцію в національній валюті №14821 від 11 червня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснило платіж у розмірі 2 422,40 грн. за подачу позовної заяви до Ірпінського міського суду Київської області.

При передачі справи за підсудністю, Ірпінський міський суд Київської області долучив до матеріалів справи виписку про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2422,40 грн.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач у поданому позові просить стягнути із відповідача на свою користь 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучені: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956, що видане на ім`я Тараненко Артем Ігорович; Договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» щодо надання правничої допомоги; додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року); Довіреність від 29 травня 2025 року, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» уповноважило адвоката Тараненка Артема Ігоровича бути його представником, зокрема, в судових установах; Додаткова угода №6 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, якою Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема, щодо ОСОБА_1 по кредитному договору №239318863 від 07.02.2022 року; Акт прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року на загальну суму 7 000,00 грн. щодо надання правових та юридичних послуг по боржнику ОСОБА_1 .

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

П. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а від відповідача не надходило клопотання про зменшення суми судових витрат на правничу допомогу, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (Код , місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) заборгованість за Договором кредитної лінії № 239318863 від 07.02.2022 року у загальному розмірі 18 346 (вісімнадцять тисяч триста сорок шість) гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (Код , місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2025 року.

Суддя Н.О.Горбенко