Провадження № 2/202/5540/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2025 року представник ТОВ «Мілоан» адвокат Ушакевич М.П. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитними договорами №7671422 від 24.11.2024 року, № 5794480 від 15.01.2025 року, № 101705347 від 16.01.2025 року в загальному розмірі 30420,42 гривень, а також понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №7671422, за умовами якого остання, безготівково на рахунок карти НОМЕР_1 , отримала від позивача грошові кошти (кредит) у розмірі 4000,00 гривень строком на 345 днів, та зобов`язалась повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в розмірі 4000,00 грн., яка є тілом кредиту.

15.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 5794480, за умовами якого відповідачу, безготівково на рахунок карти НОМЕР_1 надано грошові кошти (кредит) у розмірі 10000,00 гривень строком на 345 днів, а остання зобов`язалась повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в розмірі 12500,00 грн., з яких: 10000,00 гривень заборгованість по кредиту (тіло кредиту); 2500,00 гривень заборгованість по комісії за видачу кредиту.

16.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № , за умовами якого остання, безготівково на рахунок карти НОМЕР_2 отримала від позивача грошові кошти (кредит) у розмірі 6000,00 гривень строком на 345 днів, а остання зобов`язалась повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в розмірі 13920,42 грн., з яких: 6000,00 гривень заборгованість по кредиту (тіло кредиту); 6720,42 гривень заборгованість по відсотках; 1200,00 гривень заборгованість по комісії за видачу кредиту.

ТОВ «Мілоан» направляло на адресу відповідача досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості від 27.08.2025 року, які залишились без належного реагування. Враховуючи, що відповідач не виконує умови кредитних договорів, та має непогашену заборгованість, ТОВ «Мілоан» вимушене звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 29 жовтня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує про ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що не заперечує щодо позову, однак просила зменшити розмір нарахованих їй процентів за кредитами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що 24 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено Договір про споживчий кредит № 761422 (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір № 761422), за умовами якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 гривень (п. 1.2.); кредит надається строком на 345 днів з 24.11.2024 року (п. 1.3.); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 04.11.2025 року (п. 1.4.); комісія за надання кредиту: 700,00 гривень, яка нараховується за ставкою 17,5 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1.); проценти за користування кредитом:протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів 0,0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.3.); протягом решти строку, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів 0,0010 відсотків річних (абз. 1 п. 1.5.4.). Нараховані згідно п.1.5.3. та 1.5.4. проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 0,00 гривень (абз. 2 п. 1.5.4.). Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1). Такі ж відомості щодо розрахунку містяться в додатках до кредитного договору № 761422 від 24.11.2024 року.

Договір про споживчий кредит № 761422 від 24.11.2024 року укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 194690.

Також 24.11.2024 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту № 761422, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 4000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. № 7/14722 від 26.08.2025 року.

Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши грошові кошти в кредит та частково здійснюючи часкові оплати по кредитному договору.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 761422 від 24.11.2024 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 13.08.2025 року за нею утворилась заборгованість по основній сумі боргу, що складає 4000,00 гривень (тіло кредиту).

15 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено Договір про споживчий кредит № 5794480 (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір № 5794480 за умовами якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 гривень (п.1.2.); кредит надається строком на 345 днів з 15.01.2025 року (п. 1.3.); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 26.12.2025 року (1.4.); комісія за надання кредиту: 2500,00 гривень, яка нараховується за ставкою 25,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (1.5.1.); проценти за користування кредитом: протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів 0,0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.3.); протягом решти строку, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів 0,0010 відсотків річних(абз. 1 п. 1.5.4.). Нараховані згідно п.1.5.3. та 1.5.4. проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 0,00 гривень (абз. 2 п. 1.5.4.). Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1). Такі ж відомості щодо розрахунку містяться в додатках до кредитного договору № 5794480 від 15.01.2025 року.

Договір про споживчий кредит № 5794480 від 15.01.2025 року укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 388375.

Також 15.01.2025 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту № 5794480, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 4000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. № 7/14742 від 26.08.2025 року.

Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши грошові кошти в кредит.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 761422 від 24.11.2024 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 13.08.2025 року за нею утворилась заборгованість в загальному розмірі 12500,00 гривень, з яких: 10000,00 гривень - заборгованість по основній сумі боргу (тіло кредиту); 2500,00 гривень заборгованість по комісії за видачу кредиту.

16 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено Договір про споживчий кредит № 101705347 (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір № 101705347 за умовами якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 6000,00 гривень (п.1.2.); кредит надається строком на 345 днів з 16.01.2025 року (п. 1.3.); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 27.12.2025 року (1.4.); комісія за надання кредиту1200,00 гривень, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (1.5.1.); проценти за користування кредитом: протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів 220,00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.3.); протягом решти строку, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів 220,00 відсотків річних (абз. 1 п. 1.5.4.). Нараховані згідно п.1.5.3. та 1.5.4. проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 9970,35 гривень (абз. 2 п. 1.5.4.). Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 (п. 2.1). Такі ж відомості щодо розрахунку містяться в додатках до кредитного договору № 101705347 від 16.01.2025 року.

Договір про споживчий кредит № 101705347 від 16.01.2025 року укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 501380.

Також 16.01.2025 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту № 101705347, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 6000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. № 7/14743 від 26.08.2025 року.

Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши грошові кошти в кредит.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 761422 від 24.11.2024 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість розмір якої, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 13.08.2025 року складає 13920,42 гривень, з яких: 6000,00 гривень - заборгованість по основній сумі боргу (тіло кредиту); 6720,42 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1200,00 гривень заборгованість по комісії за видачу кредиту.

Договори укладено в електронній формі, в Особистому кабінету Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1. Кредитного договору). Укладення договору є юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом відповідача, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. Кредитного договору). Укладений ТОВ «Міолан» з відповідачем договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. Кредитного договору).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20).

Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відповідач пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі веб-сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/, через особистий кабінет надала всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договорів, та шляхом використання одноразових ідентифікаторів, підписала електронні Договори про споживчий кредит № 761422 від 24.11.2024 року, № 5794480 від 15.01.2025 року, № 101705347 від 16.01.2025 року, які містили усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Договори про споживчий кредит № 761422 від 24.11.2024 року, № 5794480 від 15.01.2025 року, № 101705347 від 16.01.2025 року, укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договорів позик та кредитних договорів, які регулюються Цивільним кодексом України.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис» та Законом України «Про споживче кредитування»

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;.

Як встановлено судом, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало та надало відповідачу кредитні грошові кошти, шляхом перерахування на банківські картки позичальника, номери яких зазначено в кредитних договорах та при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

В ході розгляду справи відповідач не оспорювала та підтвердила факт укладання Договорів про споживчий кредит № 761422 від 24.11.2024 року, № 5794480 від 15.01.2025 року, № 101705347 від 16.01.2025 року, отримання кредитних коштів за даними договорами, а також невиконання нею зобов`язань щодо повернення кредитів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, і ході розгляду справи відповідачем не оспорювався.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання і згідно наданих ТОВ «Мілоан» розрахунків, має заборгованість в загальному розмірі 30420,42 гривень, з яких: за Договором про споживчий кредит № 761422 від 24.11.2024 року в розмірі тіла кредиту 4000,00 гривень; за Договором про споживчий кредит № 5794480 від 15.01.2025 року в загальному розмірі 12500,00 гривень;за Договором про споживчий кредит № 101705347 від 16.01.2025 року в загальному розмірі 13920,42 гривень.

Щодо нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані за кредитним договором № 101705347 від 16.01.2025 року, суд зазначає наступне.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору про надання фінансового кредиту).

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики (кредиту) у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання

Таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, та неодноразово підтверджено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в постановах від 04 липня 2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 24 січня 2019 у справі від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16.

Тобто, в постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалось на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, судом враховується, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування чи до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту.

Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором про споживчий кредит № 10175347 від 16.01.2025 року був погоджений сторонами та становив 345 днів, тобто до 27.12.2025 року.

Позивач направив відповідачу засобом поштового зв`язку 01.09.2025 року Досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості вих. № 45-08/2025 від 27.08.2025 року в якій просив погасити заборгованість за кредитним договором № 101705347 від 16.01.2025 року, що змінило строк виконання грошового зобов`язання.

Однак, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, зокрема й, щодо відсотків за користування кредитом, охоплюється лише періодом з 17.01.2025 року по 13.08.2025 року.

Нарахування відсотків здійснено в розмірі та за умовами кредитного договору, в межах строку кредитування й до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, тому вимоги позову в частині стягнення відсотків за кредитним договором № 101705347 від 16.01.2025 року є обґрунтованими, а посилання відповідача про необхідність зменшення їх розміру безпідставними.

Враховуючи викладене, оскільки доказів повернення кредитів чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 30420,42 гривень, з яких: за Договором про споживчий кредит № 761422 від 24.11.2024 року в розмірі тіла кредиту 4000,00 гривень; за Договором про споживчий кредит № 5794480 від 15.01.2025 року в загальному розмірі 12500,00 гривень, що складається з: 10000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 2500,00 гривень заборгованість за комісією;за Договором про споживчий кредит № 101705347 від 16.01.2025 року в загальному розмірі 13920,42 гривень, що складається з: 6000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 6720,42 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1200,00 гривень заборгованість за комісією.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що з урахуванням застосування наслідків недійсності правочину, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитними договорами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс», укладено Договір № 16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року та Додаткову угоду №1 від 23.01.2025 року до Договору № 16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року.

Обсяг виконаних робіт визначений акті приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 16012025 від 16 січня 2025 року, згідно з яким, ТОВ «Мілоан» надано правову допомогу на загальну суму 7100,00 гривень.

Згідно з п. 1 Додаткової угоди №3 від 20.06.2025 року до Договору № 16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року, винагорода підлягає сплаті після ухвалення рішення у справі та фактичного виконання рішення суду, на підставі рахунку на оплату, але у будь-якому разі, не пізніше дати припинення строку дії Договору.

До понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору (постанова Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі 686/28627/18 та інші)

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Також, за звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 7100,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 16, 526-530, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитними договорами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», , адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, заборгованість в загальному розмірі 30420,42 гривень, з яких:

- за Договором про споживчий кредит № 761422 від 24.11.2024 року в розмірі тіла кредиту 4000,00 гривень;

- за Договором про споживчий кредит № 5794480 від 15.01.2025 року в загальному розмірі 12500,00 гривень, що складається з: 10000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 2500,00 гривень заборгованість за комісією;

- за Договором про споживчий кредит № 101705347 від 16.01.2025 року в загальному розмірі 13920,42 гривень, що складається з: 6000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 6720,42 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1200,00 гривень заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 7100,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський