ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27 листопада 2025 року місто Чернівці справа №727/9708/25

провадження №22-ц/822/1258/25

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Височанської Н.К., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» суму заборгованості за кредитним договором №8458684 від 07.11.2024 року в розмірі 56 900,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., документально підтверджений платіжною інструкцією №233 від 11.07.2025 року (а.с.2), а також судові витрати в розмірі 105,00 грн.

Повний текст рішення складено судом 18 вересня 2025 року.

Не погоджуючись із рішення суду відповідач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Зачепіло З.Я. спрямувала засобами поштового зв`язку 25 листопада 2025 року до апеляційного суду апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Разом з апеляційною скаргою звернулась до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Однак, апеляційне провадження у вказаній справі не може бути відкрито, оскільки апеляційна скарга подана з порушенням вимог ст.356 ЦПК України.

Щодо строку на апеляційне оскарження рішення

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частина перша статті 127 ЦПК України встановлює, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 лютого 2024 року (справа №990/270/23) зазначає, що розумні строки в судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Частиною 3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У разі подання клопотання про поновлення пропущеного строку особа, яка його подає, повинна одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Згідно з частиною 3 статті 359 ЦПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження матеріали цивільної даної справи, які б могли підтвердити чи спростувати зазначені апелянтом обставини, в розпорядженні апеляційного суду відсутні.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржуване рішення ухвалено судом 09 вересня 2025 року, повний текст рішення складено судом 18 вересня 2025 року, отож останнім днем подання апеляційної скарги було 20 жовтня 2025 року.

Апеляційна скарга спрямована до суду 25 листопада 2025 року, тобто з пропуском строку на оскарження.

Представником заявника порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваного рішення апелянт отримала 26 вересня 2025 року, а в період з жовтня по листопад 2025 року вона здійснювала постійний та щоденний догляд за своєю хворою матір`ю ОСОБА_2 .

Однак вказані доводи клопотання не підлягають до задоволення.

Зокрема, заявниця не підтвердила доказами дату отримання копії оскарженого рішення, до апеляційної скарги такі докази не прилучила.

Крім цього, доводи позивача щодо проходження обстеження та лікування її матір`ю і те, що вона весь час перебувала біля неї, на думку суду не є поважними та достатніми, оскільки надані медичні документи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 постійно перебувала біля ОСОБА_2 та була позбавлена у цей період будь-яких соціальних комунікацій. Тим паче, медичні документи по ОСОБА_2 датовані листопадом 2025 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не пояснила, чому вона зі своїм представником не могла зв`язатися в телефонному режимі.

Щодо судового збору

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку з цим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення такої сплати.

Апеляційним судом враховано, що Закон України «Про судовий збір» визначає порядок сплати судового збору, встановлює ставки, які залежать від змісту позовних вимог (майнового, немайнового характеру), інших заяв процесуального характеру, статусу особи позивача (юридична, фізична особа).

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Згідно п.21 Постанови №10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи зі ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми (п.п.6, 7 п.1 ч.2 ст.4 Закону №3674-VI).

Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду має складати 150 відсотків ставки, що підлягало сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено мінімальний та максимальний граничний розмір ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, зокрема за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою.

Позивач звернувся до суду з позовом у 2025 році та заявляло позовну вимогу майнового характеру.

Заявник не подав апеляційну скаргу в електронній формі, а тому до неї не застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи викладене, апелянт за подання апеляційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4542 грн. (3028 грн. х 150%).

Згідно наданої квитанції, апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Отож апелянту необхідно доплатити судовий збір у розмірі 908,40 грн. (4542-3633,60).

Судовий збір підлягає сплаті апелянтом за наступними реквізитами:

Рахунок: UA0024405

Одержувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101

Код отримувача: 37836095

Банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

МФО: 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Чернівецький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Крім цього, до апеляційної скарги адвокатом Зачепіло З.Я. прилучено копію ордеру на надання правничої допомоги у Апеляційному суді Чернівецької області, однак вірною назвою апеляційного суду є Чернівецький апеляційний суд.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наданням апелянту строку десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення зазначених вище недоліків.

Зокрема, недоліки апеляційної скарги мають бути усунуті шляхом подання до суду апеляційної інстанції: - заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших поважних причин такого пропуску та наданням відповідних доказів; - документів, що підтверджують сплату судового збору у сумі 908,40 грн. у встановленому законом порядку; ордер на надання правничої допомоги у Чернівецькому апеляційному суді.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі причини для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 вересня 2025 року залишити без руху.

Для усунення недоліків надати ОСОБА_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, про що повідомити останню.

Роз`яснити апелянту, що в разі не виправлення недоліків апеляційної скарги у встановлений у даній ухвалі строк, відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, вона визнається неподаною і повертається апелянту.

Роз`яснити апелянту, що відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України у випадку якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.К. Височанська