Справа № 439/2156/23 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т.А.
Провадження № 22-ц/811/3217/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

з участю: прокурора Германович Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Золочівської окружної прокуратури на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бродівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадстру у Львівській області, про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її бабця, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно працювала в колгоспі, агрофірмі «Прогрес» Бродівського району Львівської області. Рішенням загальних зборів господарства від 06 березня 1992 року, оформленим протоколом № 1, ОСОБА_2 , як члену цього господарства нараховано земельний пай в розмірі 3 га і видано пайове посвідчення № НОМЕР_1 . Рішенням Гаївської сільської ради Бродівського району Львівської області від 19 вересня 1996 року проведено розпаювання земельних часток (паїв) по Гаївській сільській раді Бродівського району Львівської області, однак ОСОБА_2 не була включена у списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай). Зазначає, що її матір, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак за життя не оформила спадкових прав. Оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , у неї виникло право на спадкування середньої земельної частки (паю) в розмірі 3.70 умовних кадастрових гектарів. На території Гаївської сільської ради є в наявності землі пайового фонду, які не надані у власність чи користування іншим особам. Звертає увагу, що зверталася до Гаївської сільської ради із заявою про видачу сертифікату на середню земельну частку (пай), однак їй відмовлено. З наведених підстав просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на середню земельну частку (пай) в розмірі 3.70 умовних кадастрових гектарів із земель пайового фонду сільськогосподарського призначення на території Бродівської міської ради Львівської області (колишня Гаївська сільська рада Бродівського району Львівської області).

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 01 березня 2024 рокупозов ОСОБА_1 до Бродівської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадстру у Львівській області, про визнання права на земельну частку (пай) - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на середню земельну частку (пай) розміром 3.70 умовних кадастрових гектарів із вільних земель пайового фонду сільськогосподарського призначення на території Бродівської міської територіальної громади Золочівського району ради Львівської області.

Рішення суду оскаржила Золочівська окружна прокуратура, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що особа набуває право на земельний пай за таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Оскільки ОСОБА_2 не була включена до списків осіб, які мають право на земельний пай зі складу земель КСП «Прогрес», їй не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у колишньому колгоспі «Прогрес», відсутні підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування права власності на земельну частку (пай). Розмір земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства може становити до 2.0 га, однак за позивачем визнано право власності на середню земельну частку (пай) у розмірі 3.7 умовних кадастрових гектарів, що перевищує встановлену законом норму. ОСОБА_3 не проживала спільно зі своєю матір`ю у с. Гаї-Смоленські Золочівського району Львівської області, із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а відтак висновки суду про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 є помилковими. Безпідставне вибуття земельної ділянки з комунальної власності Бродівської територіальної громади порушуватиме інтереси держави та територіальної громади. З наведених підстав просить рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Германович Ю.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач прийняла спадщину, до складу якої входить не припинене на день смерті спадкодавця право на земельну частку (пай), а відсутність сертифікату не позбавляє її права на спадкування.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим повторно.

12 березня 1960 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим Гаївською сільською радою Бродівського району Львівської області, підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_7 .

Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 підтверджується, що 11 вересня 1982 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 уклали шлюб, після укладення якого прізвище дружини - ОСОБА_9 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалася на те, що її матір, ОСОБА_3 , після смерті своєї матері, ОСОБА_2 (бабусі позивачки), успадкувала право на земельну частку (пай), а відтак вона, як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 , успадкувала право на земельну частку (пай).

Згідно з довідкою № 58 від 09 серпня 2011 року, виданою Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес-плюс», 02 березня 1992 року колгосп «Прогрес» перейменовано на агрофірму «Прогрес», 18лютого 2000 року агрофірму «Прогрес» перейменовано на СТзОВ «Прогрес», а 01 квітня 2005 року СТзОВ «Прогрес» перейменовано на СТзОВ «Прогрес-плюс».

На підставі рішення загальних зборів агрофірми «Прогрес» від 06 березня 1992 року, оформленого протоколом № 1 ОСОБА_2 нараховано земельний пай в розмірі 3 га, а також початкову суму грошового паю 17 000 карб, про що видано пайове посвідчення № НОМЕР_1 .

Рішенням VI сесії другого демократичного скликання Гаївської сільської ради народних депутатів Бродівського району Львівської області від 19 вересня 1996 року № 52 «Про затвердження списків осіб, які мають право на отримання середньої земельної частки(паю) по сільській раді народних депутатів» рішення XIII сесії сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання від 10 квітня 1994 року «Про затвердження списків осіб, які мають право на отримання середньої земельної частки відмінено. Затверджено в новій редакції списки осіб, які мають право на отримання середньої земельної частки (паю), які заново складені приватизаційною комісією згідно з додатками № 1, 2, 3, 4.

Листом від 21 листопада 2023 року № 806/01-30 Архівний відділ Золочівської районної державної адміністрації Львівської області повідомив, що в списках осіб, які мають право на отримання середньої земельної частки (паю) по колишній Гаївській сільській раді Бродівського району на підставі рішення VI сесії другого демократичного скликання Гаївської сільської ради народних депутатів Бродівського району Львівської області від 19 вересня 1996 року № 52, ОСОБА_2 не значиться.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , виданим Бродівською сільською радою Львівської області.

Відповідно до довідки № 132 від 20 червня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Бродівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 до дня смерті була зареєстрована і проживала одна за адресою: с. Гаї-Смоленські Бродівського району Львівської області згідно з погосподарською книгою № 10 за 1991-1995 роки.

Згідно з довідкою від 13 жовтня 2023 року № 202, виданою виконавчим комітетом Бродівської міської ради Львівської області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала і була зареєстрована за адресою: с. Гаї-Смоленські Золочівського району Львівської області, одна. Догляд за нею здійснювала її дочка ОСОБА_3 і поховала її за власний рахунок. Проводила ремонт житлового будинку, обробляла земельну ділянку, сплачувала страхові внески. Заповіт у виконкомі Гаївської сільської ради від імені померлої ОСОБА_2 не посвідчувався.

Пунктами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини, відтак до правовідносин щодо спадкування після смерті ОСОБА_2 підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР (в редакції станом на 18 грудня 1995 року).

Відповідно до ч 1 ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції станом на 18 грудня 1995 року) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 549 ЦК Української РСР (в редакції станом на 18 грудня 1995 року) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З огляду на те, що ОСОБА_3 фактично вступила в управління спадковим майном, вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 , виданим виконавчим комітетом Гаївської сільської ради Бродівського району Львівської області, підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з довідкою № 133 від 20 червня 2023 року, виданою виконавчим комітетом Бродівської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована і проживала в будинку АДРЕСА_1 , на день її смерті з нею проживали і буди зареєстровані: дочка - ОСОБА_1 , 1962 року народження, зять - ОСОБА_8 , 1958 року народження, Онука ОСОБА_13 , 1983 року народження, правнук - ОСОБА_11 , 2000 року народження, правнук - ОСОБА_12 , 2012 року народження.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 80164743 від 19 лютого 2025 року підтверджується, що приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Матіяш І.А. заведена спадкова справа № 11-2023 після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається із спадкової справи № 11-2023 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведеної приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Матіяш І.А., 25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом.

04 січня 2024 року приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Матіяш І.А. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04 січня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Матіяш І.А., зареєстрованого в реєстрі за № 9, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст.. 1218 ЦК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вважає, що в порядку спадкування набула в тому числі і право на середню земельну частку (пай) в розмірі 3.70 умовних кадастрових гектарів із земель пайового фонду сільськогосподарського призначення на території Бродівської міської ради Львівської області (колишня Гаївська сільська рада Бродівського району Львівської області), яке ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_2 , однак не оформила за життя.

Згідно з довідкою від 13 вересня 2023 року № 452/03-01, виданою виконавчим комітетом Бродівської міської ради Львівської області, розмір середньої земельної частки (паю) на території колишньої Гаївської сільської ради (тепер територія Бродівської міської територіальної громади) складає 3.70 умовних кадастрових гектарів. Станом на 13 вересня 2023 року на території колишньої Гаївської сільської ради (тепер територія Бродівської міської територіальної громади) наявні землі пайового фонду не надані у власність чи користування орієнтовною площею 3.37 га.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, зокрема пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтею 5 ЗК України 1990 року (в редакції станом на вересень 1996 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. У разі продажу власником своєї земельної частки переважне право на її купівлю мають співвласники.

Відповідно до статті 23 ЗК України 1990 року (в редакції станом на вересень 1996 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Отже, громадянин України - член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, особа набуває право на земельний пай за одночасної наявності трьох умов: 1) перебування серед членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 та від 23 вересня 2021 року у справі 563/1407/19.

Оскільки ОСОБА_2 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), включена не була, сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала, матеріали справи не містять доказів набуття нею права на земельну частку(пай), а тому таке не увійшло до складу спадщини після її смерті.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури підлягає стягненню 1288.32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Золочівської окружної прокуратури - задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 березня 2024 року - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури 1288.32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26.11.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк