Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 539/3944/25
Провадження № 2/528/752/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2025 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації засобами в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник позивача Романенко М.Е., звернувсь до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851) заборгованість за Кредитним договором №578799 від 14.04.2021 року у розмірі 58 865,64 грн. Крім того, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у виді судового збору у сумі 2 422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн.

15 вересня 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Гребінківського районного суду Полтавської області за підсудністю.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним, що 14.04.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 578799, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надав відповідачу кредит в сумі 25 000,00 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Слон кредит» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору.

Відповідач не виконав умови кредитного договору, кредит не повернув, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання за кредитним договором.

21.02.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2102-24, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 14.04.2021 року № 578799 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Зазначає, що згідно договору факторингу № 2102-24 сума боргу відповідача за кредитним договором № 578799 від 14.04.2021 року перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 58 865,64 грн., із яких: 23 104,09 грн. заборгованість за тілом кредита; 35 761,55 грн. заборгованість за відсотками.

За викладених обставин позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.39).

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням і викликом сторін. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. (а.с.49,50).

26.11.2025 року в судове засідання представник позивача не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, подав заяву в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. (а.с.51).

Відповідач у судове засідання не з`явивсь, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходило заяв/клопотань про перенесення розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.04.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 578799, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надав відповідачу кредит в сумі 25 000,00 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Кредитний договір, заява-анкета, графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 578799 від 14.04.2021 року підписано власноручно позичальником.

За умовами кредитного договору № 578799 від 14.04.2021: сума (загальний розмір) кредиту 25 000,00 грн.; строк кредиту 1096 днів з кінцевим терміном повернення 14.04.2024 року; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 127,32% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 87 366,30 грн. (а.с.16-21).

Платіжне доручення №5078 від 14.04.2021 свідчить, що відповідач ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Слон Кредит» 25 000,00 грн. (а.с.23).

21.02.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2102-24, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 14.04.2021 року № 578799 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про, що свідчить акт приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 2102-24 від 21.02.2024. (а.с.11,26).

Відповідно до витягу з Додатку до договору факторингу № 2102-24 від 21.02.2024, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 58 865,64 грн., із яких: 23 104,09 грн. заборгованість за тілом кредита; 35 761,55 грн. заборгованість за відсотками. (а.с.13).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 578799 від 14.04.2021, станом на 14.04.2024 сума заборгованості відповідача становить 58 865,64 грн., із яких: 23 104,09 грн. заборгованість за тілом кредита; 35 761,55 грн. заборгованість за відсотками (а.с.14,14 зворот)

31.07.2024 року відповідачу було направлено досудову вимогу про зміну кредитора з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором № 578799 від 14.04.2021. (а.с.25,25 зворот)

Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 578799 від 14.04.2021, недійсність якого в установленому порядку невстановлена.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18)).

За загальними правилами, передбаченими статтями 526-530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До правовідносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Право кредитодавця на одержання процентів за кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, передбачено частиною першою статті 1048, статтею 1056-1 ЦК України.

Відповідно до статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина другастатті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 (справа №10/5026/995/2012) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17).

У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 сформовано висновок, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Перехід права грошової вимоги, підтверджено належними доказами.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач, не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 578799 від 14.04.2021 між ним та ТОВ «Слон Кредит в установлений кредитним договором строк, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги до відповідача за договором факторингу.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач в судові засідання не з`явився, наданим йому процесуальним правом відзиву на позовну заяву не скористався, розрахунок заборгованості останнім не спростований, а отже враховуючи, що відповідачем не виконані грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості у загальному розмірі 58 865 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 64 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. (а.с.1).

Крім того, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положення ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги адвокатом Лівак І.М. подано: копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВА №841 від 22.07.2016; копія додаткової угоди до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 про надання правової допомоги №01/11 від 12.02.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Лівак І.М. від 30.05.2025 на суму 6 000,00 грн.; акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 30.05.2025 року на суму 6 000,00 грн. (а.с.11,15,22, 27).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагає того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у Акті прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року.

Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання таких робіт, зважаючи на те, що представник позивача не брав участі в судових засіданнях, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірні зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851) заборгованість за Кредитним договором №578799 від 14.04.2021 року у розмірі 58 865 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 64 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851) судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851) понесені витрати на професійну правову допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 01.12.2025 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальності «ДІДЖИ ФІНАНС» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 01.12.2025 року.

Суддя М. О. Вітківський