Номер провадження: 22-ц/813/5447/25
Головуючий у першій інстанції Адамов А. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2025 року у складі судді Адамова А.С.,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у якому просив суд захистити його права як споживача банківських послуг шляхом визнання припиненими всіх зобов`язань за кредитним договором №ОD34GA00000271 від 27.06.2007, укладеним між ОСОБА_1 та AT КБ «Приватбанк» та визнання припиненими всіх зобов`язань за договором іпотеки ВЕР №9821770 від 02.07.2007 укладеним між AT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 ; скасувати у всіх відповідних державних реєстрах записи про іпотеку та обтяження нерухомого майна: АДРЕСА_1 , внесені згідно договору іпотеки ВЕР №821770 від 02.07.2007 між ОСОБА_1 та AT КБ «Приватбанк».

В обґрунтування позову позивач зазначав, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 у справі №500/776/17 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до АТ КБ «ПриватБанк», третьої особи ОСОБА_1 про визнання припиненою порук за договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення становища, яке існувало до порушення права вирішено, зокрема, наступне: «У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до АТ КБ «ПриватБанк», третьої особи ОСОБА_1 про визнання припиненою порук за договором поруки - задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення становища, яке існувало до порушення права задоволено частково. Визнано частково недійсним пункт 7.1 кредитного договору OD34GA00000271 від 27 червня 2007, що був укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в частині стягнення платежів щомісячної комісії (винагороди) за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 відсотка від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати за кредитним договором. Стягнуто з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 зайво сплачені платежі по комісії за кредитним договором OD34GA00000271 від 27 червня 2007 року, що був укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в сумі 121535,14 грн.».

08.06.2023 рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №500/776/17 було залишене Одеським апеляційним судом в силі. Апеляційний суд в мотивувальний частини зазначив наступне: «В провадженні Малиновського районного суду м.Одеса в 2012-2013 роках знаходилась цивільна справа 2/1519/6258/11 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Приватбанку» про припинення дії, які порушують право та відновлення становища, яке існувало до порушення, щодо внесення змін до кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок. В ході розгляду даної справи, суд встановив, що з 16.11.2008 ПАТ КБ «Приватбанк» незаконно в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за кредитним договором OD34GA00000271 від 02.07.2007, що був укладений між AT «Приватбанк» та ОСОБА_1 . Рішенням від 16.05.2013 Малиновський районний суд м.Одеси вирішив, зокрема, наступне: «Зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» припинити нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до кредитного договору №OD34GA00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за відсотковою ставкою 13,08% річних. Зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: провести обрахунки сум відсотків за користування кредитом за кредитним договором № OD34GA00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 за відсотковою ставкою 11,04% річних за період з 16.11.2008 по день ухвалення судового рішення. Зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» скасувати нараховані штрафні санкції внаслідок прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № OD34GA00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, з використанням відсоткової ставки 13,08 % річних.». Банк частково виконав рішення Малиновського районного суду м. Одеси та надав розрахунки заборгованості відповідно до процентної ставки 11,04% річних, проте штрафні санкції Банк не перераховував. Сном на день подання позову, АТ КБ «Приватбанк» рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 залишеним Постановою Одеського апеляційного суду від 08.06.2023 року по справі №500/776/17 в силі, не виконав, грошових коштів позивачу, що були зайво переплачені Банку, не повернув, хоча Позивач звертався з відповідною вимогою до Відповідача. Відповідач продовжує нарахування Позивачу відсотків, пені, штрафних санкцій, що порушує права позивача, як споживача банківських послуг, оскільки Позивач вважає, що розрахувався повністю з банком, виконав всі зобов`язання та ще й переплатив і даний факт підтверджений рішенням суду. Більш того, Банк не бажає здійснити перерахунки. Позивач звертався до Відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, закриття кредитного договору, проте, судячи з відповіді Відповідача від 30.01.2024 року, Відповідач відсилає Позивача до ДВС та заявляє, що виконує рішення суду виключно в примусовому порядку, а добровільно не бажає. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду. Банк не визнає відсутність за позивачем заборгованості по вказаному кредиту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотивування його висновків

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано припиненими всі зобов`язання за кредитним договором №ОD34GA00000271 від 27.06.2007, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк»; визнано припиненими права та зобов`язання за договором іпотеки ВЕР №821770 від 02.07.2007, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» є обґрунтованим в частині визнання припиненими всіх зобов`язань за кредитним договором №ОD34GA00000271 від 27.06.2007, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», оскільки заборгованість позивача перед відповідачем погашена, що вбачається з матеріалів справи, аналізу рішення суду від 18.12.2019 та експертизи від 25.09.2018.

Також суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню й в частині визнання припиненими прав та зобов`язань за договором іпотеки ВЕР №821770 від 02.07.2007, укладеним між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 та в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем погашена, тому зобов`язання за кредитним договором припинені, а отже й іпотека вважається припиненою відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Відмовляючи в задоволенні вимог про скасування записів про іпотеку, суд виходив з огляду на те, що відповідно до п. 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» самостійною підставою для державної реєстрації припинення права іпотеки є безпосередньо судове рішення про визнання права іпотеки припиненим, то відсутня необхідність окремого судового рішення про скасування у відповідних державних реєстрах записів про іпотеку, а отже така вимога задоволенню не підлягає, як така що не призводить до ефективного захисту прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2025 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позову відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в рамках справи №500/776/17 Банком було заявлено до стягнення виключно тіло кредиту у сумі 6296,23 доларів США. Вимоги щодо стягнення інших складових заборгованості, яка була відображена у наданому Банком розрахунку, банком не заявлялися. Тобто в рамках даної справи судом оцінка була надана лише заборгованості по тілу кредиту та розміру такої заборгованості. За наслідком проведення експертизи було встановлено, що розмір тіла кредиту становить 1796,01 доларів США. Також судом на підставі висновку експерта встановлено, що сума безпідставно сплаченої ОСОБА_1 на підставі п.7.1. (який визнано недійсним в частині встановлення сплати позичальником винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 відсотка від суми наданого кредиту) винагороди складає 6974,52 доларів США. Враховуючи встановлені обставини, суд провів зустрічне зарахування грошових сум, та встановив, що на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5178,51 доларів США, як зайво та безпідставно сплачених коштів за винятком заборгованості за кредитом (6974,52-1796,01). При цьому судом оцінка наявності або відсутності заборгованості по несплаченим відсоткам та пені, їх правомірності нарахування не надавалась. У зв`язку із чим висновок суду першої інстанції про те, що на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 у справі №500/776/17, можна дійти висновку про виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі. Крім того, Банк обраховує відсотки річних за ставкою 11,04% річних за період з 16.11.2008 по день звернення Банком до суду з позовом, що свідчить про виконання рішення суду у справі №2/1519/6258/11 в повному обсязі. Банком також виконано в повному обсязі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/776/17, що підтверджується постанова про закінчення виконавчого провадження №72526611. Враховуючи вищезазначене, Банком здійснено перерахунок заборгованості відповідно до зазначених судових рішень, а матеріали справи не містять доказів виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі. За ОСОБА_1 станом на момент звернення до суду обліковується заборгованість, зокрема, за відсотками та пенею, яка нарахована за несвоєчасну сплату чергових платежів, що є порушенням зобов`язання у зв`язку з його неналежним виконанням. Доказів сплати нарахованих відсотків та пені матеріали справи не містять. Оскільки в даному випадку позивачем обставину належного та повного виконання зобов`язання за кредитним договором не доведено, підстави для визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки та відповідно скасування реєстрації іпотеки відсутні.

Позиція позивача в апеляційному суді

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити в її задоволенні.

Доводи відзиві на апеляційну скаргу здебільшого аналогічні доводам, які викладені у позовній заяві ОСОБА_1 ..

Позивач вважає ,що оскільки він як позичальник належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, то таке зобов`язання припинилось на підставі статті 599 ЦК України. Відповідач визнає даний факт, проте зобов`язання за кредитним договором не вважає припиненими. Позивач вважав, звертаючись до суду першої інстанції, що суд може захисти його права як споживача банківських послуг та визнати припиненим кредитний договір та всіх зобов`язань за кредитним договором. В іншому випадку дії або бездіяльність Відповідача створюють для Позивача правову невизначеність щодо його прав і обов`язків у відносинах, що пов`язані з виконанням сторонами своїх зобов`язань по споживчому кредиту, які визначені у кредитному договорі OD34GA00000271 та договорі іпотеки, що забезпечує виконання таких зобов`язань. Зі сторони Відповідача залишається не виконаними зобов`язання за рішенням суду.

Представник Банку заявляє, що за ОСОБА_1 , нібито, станом на момент звернення до суду обліковується заборгованість, зокрема, за відсотками та пенею, яка нарахована за несвоєчасну сплату чергових платежів, що є порушенням зобов`язання у зв`язку з його неналежним виконанням. Доказів сплати нарахованих відсотків та пені матеріали справи не містять. Але, представник банку разом з апеляційною скаргу не надав жодного первинного бухгалтерського документу, який би підтверджував наявність такої заборгованості, жодного розрахунку такої заборгованості .

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

06.11.2025 від представника АТ КБ «Приват Банк» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «Приват Банк» підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

27.06.2007 між ОСОБА_1 та «Южне ГРУ» ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №OD34GA00000271 шляхом видачі готівки коштів у розмірі 35200 доларів США на строк з 27.06.2007 по 27.06.2017.

02.07.2007 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Южне Головне Регіональне Управління «ПриватБанку» укладено договір іпотеки та предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 за літ. «а». За дим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором від 27.06.2007 №OD34GA00000271, укладеного між Іпотекодержателем та Позичальником, поверненню кредиту, наданого у вигляді невідновленої кредитної лінії, в сумі 35200 доларів США на строк з 27.06.2007 по 27.06.2017.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2013 у справі №2/1519/6258/11, позовні вимоги ОСОБА_1 до Банку про припинення дій, що порушують право та відновлення становища, що існувало до порушення, щодо внесення змін до кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок задоволено. Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» припинити нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до кредитного договору № OD34GA00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за відсотковою ставкою 13,08% річних. Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: провести обрахунки сум відсотків за користування кредитом за кредитним договором № OD34GA00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за відсотковою ставкою 11,04% річних за період з 16.11.2008 по день ухвалення судового рішення. Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» скасувати нараховані штрафні санкції внаслідок прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № OD34GA00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , з використанням відсоткової ставки 13,08 % річних.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 у справі №500/776/17 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третьої особи ОСОБА_1 про визнання припиненою порук за договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення становища, яке існувало до порушення права вирішено, зокрема, наступне: «У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третьої особи ОСОБА_1 про визнання припиненою порук за договором поруки - задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р1 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3 з 16 листопада 2008 року. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р2 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_4 з 16 листопада 2008 року. Визнати припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р3 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_4 з 16 листопада 2008 року. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р4 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 з 16 листопада 2008 року. Зустрічний позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення становища, яке існувало до порушення права задоволено частково. Визнати частково недійсним пункт 7.1 кредитного договору OD34GA00000271 від 27 червня 2007 року, що був укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в частині стягнення платежів щомісячної комісії (винагороди) за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 відсотка від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати за кредитним договором. Стягнуто з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 зайво сплачені платежі по комісії за кредитним договором OD34GA00000271 від 27 червня 2007 року, що був укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в сумі 121535,14 грн.».

08.06.2023 постановою Одеського апеляційного суду зазначене рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 500/776/17 залишено без змін.

Так, в постанові Одеського апеляційного суду від 08.06.2023 вказано, що визначаючи розміри суми заборгованості, суд першої інстанції вірно врахував висновок судової економічної експертизи від 25 вересня 2018 року № 140/е, який суд вважає обґрунтованим, вмотивованим та достовірним.

Зазначено, що суд першої інстанції вірно врахував наявність достатності поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Згідно висновку експерту сума заборгованості складає 1796,01 доларів США. Тому сама така сума підлягає стягненню.

Згідно висновку судової економічної експертизи від 25 вересня 2018 року №140/е, сума безпідставно сплаченої винагороди відповідачем ОСОБА_1 . Банку складає 6974,52 доларів США.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття доводів відзиву на апеляційну скаргу

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтями 6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судової економічної експертизи від 25 вересня 2018 року №140/е, повністю відсутня заборгованість ОСОБА_1 перед банком за всіма складовими частинами кредиту, а не тільки за тілом кредиту, тобто даною експертизою було досліджено загалом наявність заборгованості чи переплати за всіма платежами по кредитному договору №OD34GA00000271 від 27 червня 2007 року і зроблено висновок про відсутність заборгованості по кредитному договору за всіма платежами та наявність переплати на визначену суму.

Однак з такими висновками суду неможливо погодитись виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2013 у справі №2/1519/6258/11, позовні вимоги ОСОБА_1 до Банку про припинення дій, що порушують право та відновлення становища, що існувало до порушення, щодо внесення змін до кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок задоволено. Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» припинити нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до кредитного договору № OD34GA00000271 від 02.07.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за відсотковою ставкою 13,08% річних. Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: провести обрахунки сум відсотків за користування кредитом за кредитним договором № OD34GA00000271 від 02.07.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за відсотковою ставкою 11,04% річних за період з 16.11.2008 року по день ухвалення судового рішення. Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» скасувати нараховані штрафні санкції внаслідок прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № OD34GA00000271 від 02.07.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , з використанням відсоткової ставки 13,08 % річних.

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа №500/776/17, за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третьої особи ОСОБА_1 про визнання припиненою порук за договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

В рамках вказаної справи АТ «КБ «Приват Банк» звернулось з вимогами про солідарне стягнення заборгованості за кредитом в сумі 6296,23 доларів США. У вказаному позові останнє зазначало, що відповідно до укладеного кредитного договору №ОD34GA00000271 від 27 червня 2007 року (далі - спірний кредитний договір) ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35200 доларів США строком до 27 червня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. ОСОБА_1 не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором порушив норми законодавства та умови договору, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 08 лютого 2017 року в сумі 7316,69 доларів США, яка складається з: 6296,23 доларів США - заборгованість за кредитом, 953,45 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 55,29 доларів США - заборгованість по комісії, та 11,72 доларів США - пеня. Таким чином АТ КБ «Приват Банк» в рамках вказаної справи просило стягнути лише тіло кредиту.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 вирішено, зокрема, наступне: «У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третьої особи ОСОБА_1 про визнання припиненою порук за договором поруки - задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р1 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3 з 16 листопада 2008 року. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р2 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_4 з 16 листопада 2008 року. Визнати припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р3 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_4 з 16 листопада 2008 року. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0271/Р4 від 27 червня 2007 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 з 16 листопада 2008 року. Зустрічний позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відновлення становища, яке існувало до порушення права задоволено частково. Визнати частково недійсним пункт 7.1 кредитного договору OD34GA00000271 від 27 червня 2007 року, що був укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в частині стягнення платежів щомісячної комісії (винагороди) за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 відсотка від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати за кредитним договором. Стягнуто з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 зайво сплачені платежі по комісії за кредитним договором OD34GA00000271 від 27 червня 2007 року, що був укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в сумі 121535,14 грн.».

08.06.2023 постановою Одеського апеляційного суду зазначене рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 500/776/17 залишено без змін.

В рамках вказаної справи №500/776/17 ухвалою суду від 03.05.2018 було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення, якої поставлено наступні питання:

1.Чи відповідає умовам кредитного договору № ОD34GА00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 нарахування банком процентів, в тому числі підвищеної процентної ставки ?

2.Чи правильно банк нараховує пеню в іноземній валюті Позичальнику ?

3. Яка сума заборгованості існує у ОСОБА_1 станом на 08.02.2017 (дата звернення Позивача з позовом) згідно первинних банківських документів та умов кредитного договору № ОD34GА00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .?

4. Яка сума заборгованості існує у ОСОБА_1 станом на 08.02.2017 (дата звернення позивача з позовом) згідно первинних банківських документів та умов кредитного договору № ОD34GА00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 без врахування комісії, що сплачена?

Відповідно до висновку експерта №140/е Приватного підприємства «Ніка Консалт» складеного 25.09.2018, судовим експертом Новоселовою В.В., здійснено наступні висновки:

1. Графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту на дослідження не надано. Оскільки ні в Кредитному договорі, ні в будь-яких додатках до нього, чітко не вказано суму кредиту, встановити базу нарахування і розмір процентної ставки не надається за можливе. Отже, встановити, чи відповідає умовам кредитного договору №ОD34GА00000271 від 02.07.2007, укладеному між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 нарахування банком процентів за користування кредитом, експерту не надається за можливе. Щодо підвищеної процентної ставки: Кредитним Договором фактично встановлено додаткові фінансові санкції за перевищення строків користування кредитом, які не передбачені діючим законодавством України.

2. Оскільки питання носить правовий характер та не належить до компетенції судового експерта, дослідження по даному питанню не проводилось.

3. Виходячи із наявних матеріалів, при умові, що Позичальником не було допущено прострочених платежів, заборгованість по кредитному договору могла скласти 1 796,01 дол. США (60662,99-58866,98).

4. Станом на 08.02.2017 (дата звернення позивача з позовом) згідно первинних банківських документів умов кредитного договору №ОD34GА00000271 від 02.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «Приват Банк» в особі філії «Южне Головне Регіональне управління» ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 без врахування комісії, що сплачена у ОСОБА_1 не існує заборгованості. Фактична переплата по кредитному договору №ОD34GА00000271 від 02.07.2007 складає 5178,51 дол. США (53688,47 -58866,98).

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 в рамках даної справи АТ КБ «Приват Банк» було надано розрахунок заборгованості за договором ОD34GА00000271 від 02.07.2007 станом на 08.02.2017. Відповідно до вказаного розрахунку нарахування відсотків здійснено згідно п. 7.1 Кредитного договору ОD34GА00000271 від 02.07.2007 у розмірі 0,92% на місяць (11,04% річних). Тобто з урахуванням рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2013 у справі №2/1519/6258/11.

Відповідно до вказаного розрахунку загальна заборгованість за кредитом станом на 08.02.2017 складає 7316,69 дол. США, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 6296,23 дол. США, загальний залишок заборгованості за процентами 953,45 дол. США, заборгованість з комісії 55,29 дол. США, загальна сума нарахованої пені 11,72 дол. США.

В рамках цивільної справи №500/776/17 судом було здійснено висновок з урахуванням висновку експерта та встановлено, що сума безпідставно сплаченої ОСОБА_1 на підставі п.7.1. (який визнано недійсним в частині встановлення сплати позичальником винагороди за

надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 відсотка від суми наданого кредиту) винагороди складає 6974,52 доларів США. Враховуючи встановлені обставини, суд провів зустрічне зарахування грошових сум, та встановив, що на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5178,51 доларів США, як зайво та безпідставно сплачених коштів за винятком заборгованості за кредитом (6974,52-1796,01).

Банком було виконано рішення суду в даній частині, про що свідчить копія постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№72526611 від 11.09.2023, якою встановлено що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником АТ КБ «Приват Банк» сплачено в повному обсязі. (а.с. 98)

Враховуючи вищевказаний висновок експерта №140/е від 25.09.2018, колегія суддів дійшла висновку, що експертом не було надано відповідь щодо нарахованих відсотків по кредитному договору №ОD34GА00000271 від 02.07.2007.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаним висновком не вирішувались питання щодо наявності заборгованості з відсотків та пені за вказаним кредитним договором. Висновком експерта лише вирішено питання щодо наявності заборгованості з тіла кредиту та правомірності нарахування комісії.

Таким чином, помилковими є посилання позивача про те, що в рамках справи №500/776/17 було встановлено відсутність заборгованості за кредитним договором №ОD34GА00000271 від 02.07.2007, оскільки в рамках вказаної справи оцінка наявності або відсутності заборгованості по несплаченим відсоткам та пені, їх правомірності нарахування не надавалась.

Крім того, вказаним висновком було визначено ймовірну заборгованість позичальника при умові, що ним не було допущено прострочених платежів, заборгованість по кредитному договору могла скласти 1 796,01 дол. США.

Проте, приймаючи до уваги, що на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №ОD34GА00000271 від 02.07.2007, основне зобов`язання позичальника ОСОБА_1 складалося не тільки з обов`язку повернення отриманого кредиту, а й зі сплати процентів за користування кредитом.

Доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо сплати процентів та пені за користування кредитом, а саме грошовими коштами отриманими на виконання умов кредитного договору №ОD34GА00000271 від 02.07.2007 позивачем ОСОБА_1 суду не надав.

Отже на підставі вищевказаного, ОСОБА_6 не доведено повне погашення заборгованості за кредитним договором, тому не можна визнати зобов`язання за договором припиненими у зв`язку з повним виконанням зобов`язань.

З огляду на вказане, що через наявність кредитної заборгованості (з урахуванням наявності несплачених відсотків та пені), визнати зобов`язання за кредитним договором припиненими неможливо у силу статті 599 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Щодо вимог в частині визнання припиненими прав та зобов`язань за договором іпотеки ВЕР №821770 від 02.07.2007, колегія суддів вважає що вказані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на їх похідний характер, оскільки як встановлено матеріалами справи позивачем не доведено виконання ним зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга АТ КБ «Приват Банк» є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову за вищевказаного обґрунтування.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

АТ КБ «Приват Банк» сплатив судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 2906,88 гривень.

У зв`язку із скасуванням судового рішення відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на позивача витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2906,88 грн.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2025 року в частині вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки припиненими скасувати, ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки припиненими відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судові витрати в розмірі 2906,88 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27.11.2025.

Головуючий

Судді: