РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поизки,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі 02.01.2024 року між даною особою та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Так, згідно договору позичальнику ОСОБА_1 надано грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. на умовах строковості використання, зворотності, платності.

Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника станом на день складення позовної заяви виникла заборгованість в сумі 24 150,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 17 150,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Учасник додає, що 22.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги до осіб як боржників за укладеними із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договорами, в тому числі, відносно боржника ОСОБА_1 за договором позики № 76146663.

Звертаючи увагу на нормативне врегулювання правовідносин, заснованих на договорі позики, вимоги законодавства в частині обов`язковості виконання зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 24 150,00 грн., відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 02.01.2024 року укладено договір позики № 76146663, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як позикодавець надав, а ОСОБА_1 позичальник, отримав грошові кошти шляхом переведення їх на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до змісту договору сторони погодили суму кредиту в розмірі 7 000,00 грн., строком на 30 днів, з процентною ставкою (базовою) 2,5% в день, знеженою відсотковою ставкою - 0,75 %.

Згідно пункту 4 договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашеня заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором.

У п. 5.3 договору позики вказано, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі.

Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу від 22.05.2024, згідно з якого ТОВ «Свеа Фінанс» отримало права грошової вимоги до боржників за договорами позики.

У витязі з Реєстру Боржників як додатку до договору факторингу від 22.05.2024 відтворено інформацію про відповідача - боржника за договором позики № 76146663, з даними про загальну суму заборгованості 24 150,00 грн., з яких 7 000,00 грн. сума заборгованості за тілом позики, 17 150,00 грн. заборгованість за процентами.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом копією договору з даними про застосування позичальником одноразового ідентифікатора.

Отже, суд приходить до висновку про виникнення між учасниками правовідносин, заснованих на договорі позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України, носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Надаючи оцінку поданим стороною позивача розрахункам заборгованості суд звертає увагу, що за договором позики від 02.01.2024, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, нарахування відсотків, з огляду на загальний показник заборгованості, виконане як протягом погодженого сторонами правомірного використання коштів - 30 днів на суму 1575,00 грн. (з розрахунку застосування зниженої відсоткової ставки), так і в подальшому на протязі 90 днів на суму 15 750,00 грн., що за змістовного тлумачення умов договору (п.4 договору) виявляє застосування заходів компенсації в порядку ст. 625 ЦК України за окремо визначеною учасниками правовідносин відсотковою ставкою в разі прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Указом Президента України № 64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан з 24.02.2022 року. На час ухвалення рішення відповідний стан є продовженим.

За таких обставин заявлена вимога, що фактично охоплює запит на стягнення коштів в порядку компенсаційних нарахувань відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, суперечить приписами п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не підлягає до задоволення.

Отже, оскільки позичальник ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих суми позики, при цьому, право грошової вимоги у наведеному за висновками суду розмірі правомірно набуто позивачем у справі, суд вважає необхідним задовольнити позов частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , адреса: 03126, м. Київ, Бульвар Вацлава Гавела, 6, заборгованість за договором позики від 02.01.2024 року в сумі 8575,00 грн., з яких 7 000,00 грн. сума заборгованості за тілом, 1575,00 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір у розмірі 844,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов