Провадження №2-о/369/727/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., перевіривши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісті в районах проведення воєнних дій або АТО, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2025 року, через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просить встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

Її брат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент повномаштабного вторгнення знаходився у домі інтернаті (Психоневрологічний диспансер) Херсонської області Каховського району село Каіри. Він був інвалідом дитинства. Під час військових дій мешканців цього закладу росіяни вивезли до селища Нижні Сірогози , де він і помер.

Зазначені обставини підтверджує: свідоцтва про народження від «17» квітня 1978 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України у заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

З матеріалів заяви вбачається що не визначена заінтересована особа.

Згідно з абз. 2 п. 3 розд. І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Таким чином, як заінтересовану особу у провадженнях щодо встановлення факту смерті або народження на тимчасово окупованій території України є доцільним залучати територіальний орган, який проводить відповідні реєстраційні дії.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Оскільки заінтересована особа не визначена заявником в матеріалах заяви відсутні докази, які підтверджують надсилання заінтересованій особі копій поданих до суду документів.

Відповідно до ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до законодавства, підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Відповідно до вимог частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України N 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106-о), затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року N 545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану видається лікарське свідоцтво про смерть.

Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється.

Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про смерть лікар заповнює довідку про причини смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання. Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу.

Відповідно до пункту 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106-о), лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Дослідивши матеріали справи встановлено, що заяву подано без дотримання вказаних вимог, зокрема, до заяви не додано будь-якої медичної документації (оригінал або належна копія лікарського свідоцтва про смерть), яка б відображала інформацію про факт смерті особи у певний час, місце смерті та причину смерті ОСОБА_2 .

На цьому документі повинні міститись печатка та підпис лікаря, що склав свідоцтво та реквізити медичної установи; або документи,я кі б підтверджували факт звернення заявника до закладів судово-медичних експертиз(моргу)для встановлення факту смерті ОСОБА_2 .

З огляду на це, суд вважає, що заяву про встановлення факту, необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісті в районах проведення воєнних дій або АТО - залишити без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Янченко