Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 337/1827/25
Провадження №: 2/332/1880/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Завіновської А.П.,

при секретарі судового засідання - Літвіновій Т.А.,

за участю представника позивача Виссала В.В.,

представника відповідача Яреська Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

20.05.2025 до Заводського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю з Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначено наступне.

04.10.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6.

На підставі кредитного договору № 6, ОСОБА_1 , надано кредитні кошти в розмірі 8 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом 1 % на день, строком до 03.11.2019 року.

ОСОБА_1 користувалася коштами, але своєчасно та в повному обсязі не здійснювала платежі, внаслідок чого станом на день подання позовної заяви утворилася заборгованість на загальну суму 29 200, 00 грн., з якої за основною сумою боргу (тілом кредиту) 8 000, 00 грн., відсотками за користування кредитними коштами 21 200, 00 грн., яку ОСОБА_1 , добровільно не сплачує.

05.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Діджи фінанс» набуло права вимоги за вказаним кредитним договором.

Отже, ТОВ «Діджи фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 29 200 грн., та судові витрати.

Ухвалою судді від 22.05.2025 року відкрито провадження у справі і її призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 год. 30 хв. 09 червня 2025 року. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 11 год. 15 хв. 21 листопада 2025 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Яресько Т.В., заперечуючи факт укладення кредитного договору, посилався на те, що кредитний договір не містить підпису ОСОБА_1 , ані власноруч, ані в розумінні ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, вказував, що позивачем були нараховані відсотки поза межами строку кредитування, а також на відсутність належних та допустимих доказів переходу прав вимоги за кредитним договором. У зв`язку з наведеним, просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000, 00 грн.

У додаткових поясненнях представник ТОВ «Діджи фінанс» зазначав, що відповідачкою було заповнено усі необідні документи, у т.ч. спірний договір, про що містяться дані в особистому кабінеті ОСОБА_1 . При цьому вказував, що відсутність підпису на кредитному договорі, з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.07.2022 року у справі № 914/1003/21, ще не може свідчить про те, що договір не було укладено. З приводу нарахованих процентів поза межами строку кредитування посилався на укладення додаткових угод, якими було продовжено строк кредитування. З приводу відсутності доказів переходу прав вимоги за кредитним договором, представник позивача зазначав, що ним не було надано повний витяг з реєстру боржників тому, що інформація, яка в ньому міститься стосується великої кількості боржників, що становить таємницю фінансової послуги, а саме тому долучено витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу.

Відповідачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, надала повноваження на представництво її інтересів в суді своєму представнику адвокату Яреську Т.В.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав зазначених у ній та в додаткових поясненнях.

Представник відповідача адвокат Яресько Т.В., в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та/або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог та кредитних правовідносин до позову було долучено заяву позичальника № 6 від 04.10.2019, пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та договір № 6 від 04.10.2019 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого, відповідачці начебто надано кредит в розмірі 8 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом 1 % на день, строком до 03.11.2019 року (а.с. 34-35, 36-37 т. 1, а.с. 17-20 т. 2).

Крім того, позивачем надано суду додаткові угоди про зміну умов договору від 08.11.2019 року, 10.12.2019 року, 10.01.2020 року, 11.02.2020 року, 12.03.2020 року, 13.04.2020 року, 15.05.2020 року, 10.06.2020 року, 10.07.2020 року, 19.07.2020 року, 12.08.2020 року, 26.08.2020 року, 09.09.2020 року, 28.09.2020 року, 10.11.2020 року, 25.11.2020 року, 09.12.2020 року, 24.12.2020 року, 15.01.2021 року, 27.01.2021 року, 12.02.2021 року, 23.02.2021 року, 13.03.2021 року, 30.03.2021 року, 12.04.2021 року, 26.04.2021 року, 12.05.2021 року, 25.05.2021 року, 09.06.2021 року, 24.06.2021 року, 09.07.2021 року, 04.08.2021 року (а.с. 162-209 т. 1).

Водночас вказані документи не містять підпису ОСОБА_1 , ані власноруч, ані в розумінні ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. № 62/59/12 від 14.12.2022 року, 04.10.2019 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» перерахувало на картковий рахунок (платіжна карта НОМЕР_1 ) - 8 000 грн. кредитних коштів (а.с. 38 т. 1).

Крім того, позивачем до позову долучено розрахунок заборгованості (а.с. 39-44 т. 1).

05.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22 (а.с. 45-51 т. 1).

30.10.2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» направило ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій рекомендовано сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 200,00 грн., в термін до 30.11.2023 року (а.с. 52 т. 1).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Діджи Фінанс» займається наданням інших фінансових послуг, та іншою допоміжною діяльністю у сфері фінансових послуг крім страхування та пенсійного забезпечення, ТОВ «Діджи Фінанс» свою діяльність здійснює на підставі статуту (а.с. 19-33 т. 1).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Вирішуючи позов, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів укладення договору, оскільки ані договір № 6 від 04.10.2019 року, ані заява позичальника та пропозиція (оферта) укласти електронний договір, а також чисельні додаткові угоди до Договору, не містять даних про їх підписання ОСОБА_1 , чи то власноруч, чи то в розумінні ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відсутні в матеріалах справи і докази на підтвердження реєстрації ОСОБА_1 , в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в даній системі.

При цьому, посилання представника позивача щодо підтвердження факту укладення договору наявністю в ньому персональних даних відповідачки, в даному випадку, суд не може розцінити як такі, що беззаперечно доводять наявність кредитних правовідносин. В цій частині, суд приймає до уваги аргументи представника відповідачки про те, що раніше остання користувалася послугами ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», а тому у вказаного Товариства були в наявності її персональні дані.

Крім того, не підтверджено матеріалами справи, на думку суду, і факт перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 .

Так, лист ТОВ «Платежі онлайн» від 14.12.2022 року не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки в зазначеному листі відсутні відомості про особу, якій вони перераховані, та на виконання якого саме договору здійснено перерахування (а.с. 38 т. 1).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2025 за клопотанням представника позивача - ТОВ «Діджи Фінанс» у Акціонерного товариства «Приватбанк» були витребувані докази підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , виписка по картковому рахунку за період з 04.10.2019 року по 12.10.2019 року включно, інформація щодо фінансового номеру телефону за платіжною карткою № НОМЕР_1 (а.с. 145-146 т. 1).

05.08.2025 року від АТ «ПриватБанк» надійшла відповідь, відповідно до якої платіжна картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 . 04.10.2019 року на вказану карту здійснено переказ коштів - ID платіж в розмірі 8 000 грн., але не зрозуміло якою особою було здійснено вказаний переказ та чи відносяться ці кошти до кредитних, враховуючи при цьому, що 11.10.2019 року також наявний переказ коштів з ID платежу на суму 4 500.00 грн. (а.с. 234-235 т. 1).

Не може свідчити про наявність отримання відповідачкою кредитних коштів, на переконання суду, і розрахунок заборгованості, оскільки він лише підтверджує здійснення позивачем в односторонньому порядку певних нарахувань.

При цьому, посилання представника позивача на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.07.2022 року у справі № 914/1003/21, в даному випадку, суд вважає помилковими.

Отже, беручи до уваги вище наведені факти, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору, а тому у задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи фінанс» слід відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).

Згідно з ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу між сторонами встановлено у ст. 137 ЦПК України.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник відповідачки адвокат Яресько Т.В. просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000, 00 грн., на підтвердження чого надав наступні докази: копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 25076, укладеного 27.05.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Яресько Т.В., акт приймання-передачі № 1 послуг від 10.06.2025 року на суму 14 000, 00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 100-103 т. 1).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.

З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає співмірною до проведеної адвокатом робити у даній справі, суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 202, 207, 512, 514, 526, 610, 612, 626, 638, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265, 272, 273, 274 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І.Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Яресько Тарас Віталійович, адреса реєстрації: 04071, м. Київ, Абонентська скринька № 2, рнокпп НОМЕР_3 .

Суддя: А.П. Завіновська