Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2025 Справа №607/7803/25 Провадження №2/607/2899/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бойко О.В.

представника відповідача Дячук С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Букач Т.І. в інтересах ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ; позивач-відповідач), 15.04.2025 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 ; відповідач-позивач) про зменшення розміру аліментів на утримання малолтіньої дитини, у якому просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2023 року, у справі №4483/1038/22, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із частки до 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_4 вказує на те, що із 02.06.2021 року він перебував із відповідачем у шлюбі, який рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року, розірвано. У даному шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .. На підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2023 року, у справі №483/1038/22, ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що середній розмір аліментів, сплачений на утримання сина з 21 квітня 2023 року складає близько 7 755 грн. на місяць. ОСОБА_4 вказав, що він призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, з 19 березня 2022 року по даний час. Крім заробітної плати військовослужбовця, позивач додаткових доходів не має. Крім цього зазначив, що у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я, ОСОБА_1 змушений постійно проходити лікування, що вимагає додаткових матеріальних витрат. Так, за червень 2024 року позивач поніс витрати на лікування в розмірі близько 2 142 грн., за серпень 2024 року - близько 15 000 грн., за вересень 2024 року - 2 000 грн., що підтверджується фіскальними чеками, доданими до позовної заяви. Вказує на те, що останнім часом його фізичний стан погіршується, відтак, він потребує постійного лікування та не спроможний платити визначений судом розмір аліментів. Крім того, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 не повідомляла його про стан здоров`я сина та чинить перешкоди у побаченні із дитиною. Зазначив, що умови проживання дитини за час сплати ним аліментів не покращилися. Вважає, що погіршення стану здоров`я та необхідність постійного лікування позивача є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів. ОСОБА_4 звертає увагу на те, що у нього на утриманні перебуває його мати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою з інвалідністю третьої групи та потребує додаткової фінансової підтримки. На підставі наведеного, враховуючи погіршення його стану здоров`я, просить зменшити розмір сплачуваних ним аліментів до 1/8 частин всіх видів його заробітку (доходу).

Представник ОСОБА_2 адвокат Дячук С.І. подала суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якій позову не визнала. Вважає, що ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження погіршення свого матеріального становища після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. У матеріалах справи відсутні довідки про доходи ОСОБА_1 , ним не подано розрахунку витрат чи балансу доходів і обов`язкових витрат, який би дозволив суду оцінити його реальний фінансовий стан платника аліментів. Вважає, що стороною позивача-відповідача не підтверджено факт утримання інших осіб, не надано банківських виписок, квитанцій про оплату медичних послуг, придбання ліків, соціальних виплат або будь-які інші фінансові документи, що свідчили б про фінансове навантаження, яке унеможливлює сплату аліментів у попередньо встановленому розмірі. Твердження позивача-відповідача про те, що стягнення відбувається у надмірному розмірі, не підтверджені належними доказами. Звертає увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_4 у вересні 2024 року набув у власність двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та 25.06.2025 автомобіль марки «Нyundai» модель «Ioniq», 2020 року випуску, середня вартість якої становить приблизно 17 000 доларів США, тобто покращив своє матеріальне становище. У первісному позові ОСОБА_4 покликається на погіршення свого стану здоров`я, однак сторона відповідача-позивача вважає, що його медичні документи свідчать, що виявлені у нього захворювання не є такими, що виключають працездатність. Вказала, що враховуючи постійне зростання цін та витрат на утримання, навчання, лікування й розвиток дитини, задоволення таких позовних вимог суперечитиме найкращим інтересам дитини. На утриманні ОСОБА_2 знаходяться двоє малолітніх дітей, жодних допомог остання не отримує. Також, просить врахувати стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , якому встановлений діагноз: плосковальгусна деформація стоп, деформація реберних дуг, вольгусна деформація колінних суглобів та потребує курси відновлювального лікування та ортопедичного взуття. При ухваленні рішення просять також врахувати, що за останні роки ОСОБА_1 не бере участі у вихованні дитини (окрім сплати аліментів), не вітає дитину, не купує подарунків, не забезпечує дитині відпочинку, не дбає про психологічне благополуччя дитини, не виявляє активної зацікавленості у житті дитини.

Крім цього, 01.08.2025 ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, згідно якого просить стягувати з ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 2 150,00 грн. щомісячно, впродовж трьох років з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заявленого позову вказує на те, що відповідно до консультаційного висновку спеціаліста ортопеда від 25 червня 2025 року у дитини ОСОБА_3 встановлений діагноз: плосковальгусна деформація стоп, деформація реберних дуг, вольгусна деформація колінних суглобів, як наслідок рекомендовано курси відновлювального лікування та ортопедичне взуття. Стан здоров`я дитини потребує особливого нагляду та медичного втручання. Захворювання дитини потребують тривалого комплексного ортопедичного лікування, що, включає фізіотерапію, лікувальну фізкультуру (ЛФК), ортопедичне взуття, спеціалізовані ортези/устілки та медикаментозне супроводження. Середня вартість додаткових витрат на утримання дитини, яку позивачка очікує понести щомісячно складає 4 300 грн., а тому вона вважає за необхідне стягувати із відповідача 2150 грн. щомісячно для покриття цих витрат.

Представник позивача-відповідача адвокат Букач Т.І. подала суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зустрічного позову не визнала. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 жодного разу не повідомляла батька про погіршення стану здоров`я дитини або про необхідність додаткових витрат на лікування. Вважає, що позовні вимоги щодо щомісячної суми в розмірі 2 150 грн. є необґрунтованими. Вказує на те, що КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» повідомило, що підприємство надає послуги з медичної реабілітації на безоплатній основі. Відтак, згідно з договором з НСЗУ, дитині може бути надано до 4 безкоштовних курсів реабілітації на рік. Таким чином, основна частина медичних послуг, необхідних для лікування сина, може бути отримана безкоштовно, що спростовує потребу в постійних додаткових витратах у заявленому розмірі. Вважає, що ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення додаткових витрат, однак розмір цих витрат не ґрунтується на реальних фактах. Жодних розрахунків, підкріплених документальними доказами, які б обґрунтовували щомісячну суму в 2150 грн., надано не було. ОСОБА_2 не надано жодного доказу, що підтверджує необхідність придбання такого взуття саме у заявленому розмірі та вартості. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 виконує всі свої фінансові зобов`язання щодо утримання сина ОСОБА_7 , регулярно сплачуючи аліменти. Також вказує на те, що кошти на придбання 03.09.2024 нового житла ОСОБА_1 використав від продажі іншої квартири, яку придбав до укладення шлюбу з ОСОБА_2 . Крім цього, звертає увагу суду, що 25.06.2025 року ОСОБА_1 здійснив придбання транспортного засобу марки Нyundai, вартістю 8 700 доларів США за рахунок коштів отриманих ним від продажі іншого автомобіля марки «Renault» та позикових коштів, факт отримання яких підтверджується розпискою від 29.05.2025. Зазначає, що придбання іншого автомобіля з автоматичною коробкою передач було зумовлене об`єктивною необхідністю, що виникла внаслідок отриманих ОСОБА_1 травм та погіршення його стану здоров`я. У задоволенні зустрічного позову просять відмовити.

Ухвалою судді від 18.04.2025 відкрито провадження у даній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою від 16.07.2025 ухвалено розгляд даної справи проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням у ній підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 25.08.2025 судом прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та об`єднано його із первісним позовом.

22.09.2025 у даній справі протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Букач Т.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача-відповідача подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позивач-відповідач первинні позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, з підстав наведених у позові, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просить відмовити повністю, з підстав наведених у відзиві на позов.

Представник ОСОБА_2 адвокат Дячук С.І. в судовому засіданні у задоволенні первинних позовних вимог просить відмовити з підстав наведених у відзиві на позов. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у зустрічному позові.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року, розірвано.

У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно 27 вересня 2024 року Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Малолітній ОСОБА_8 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на її утриманні.

21 березня 2023 року рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у справі №483/1038/22, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили, щомісячно до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №39735, наданого 31.03.2025 р. Центральним відділом ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 31.03.2025 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 становить 412,14 грн.

Згідно довідки №354 від 11.10.2023 року, ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, з 19 березня 2022 року по теперішній час.

Відповідно до виписки №10542/537 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення травматології, ОСОБА_1 проходив лікування в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» з 29 липня 2024 року по 06 серпня 2024 року, повний діагноз: застаріле пошкодження менісків обох колінних суглобів; двосторонній гонатроз ІІ ступеня. Синовіїт. Больовий синдром.

Згідно довідки №166 від 08 жовтня 2024 року, виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області», ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 07 жовтня 2024 року з діагозом двобічний гонартроз 1І-ст., синовіт, застарілі пошкодження менісків обох колінних суглобів, остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз, хронічна вертеброгенна люмбалгія зі стійким корінцево-больовим, помірно вираженим синдромом, помірним порушенням функції хребта, міопія сл.ст в 1,0Д, ангіопатія сітківки ока.

Крім цього, відповідно до довідок №4294 від 25.10.2024, №10 від 03.01.2025, №15 від 21.02.2025, №1277 від 03.03.2025, №1628 від 26.03.2025 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданих ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області», ОСОБА_1 був звільнений по непрацездатності від служби: із 26 жовтня 2024 року по 15 листопада 2024 року, з 03 січня 2025 року по 09 квітня 2025 року.

Як вбачається із довідки №1262, виданої Медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» рішенням медичної (військово-лікарської) комісії у ОСОБА_1 діагностовано: Остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильоз, спондилоартроз. Протрузії L2-3, L5-SI з помірним стенозом корінцевих каналів, більше справа. Хронічна вертеброгенна правобічна люмбоішіалгія, стійкий корінцево-больовий синдром з порушенням функції хребта 1 і-11 і ст. Деформуючий артроз обох колінних суглобів ІІ ст. синовії, періартрит, ептезопатія ПХЗ. Часткове пошкодження ПХЗ (пункція лівого колінного суглобу 31.07.2024. пункція правою колінного суглобу 02.08.2024), легке порушення функції ходи. Консолідований перелом правої п`ятки. Хронічний геморой ІІІ ст. в стадії нестійкої ремісії (операція 31.12.2024- тромбоектомія). Двобічна нейросенсорна приглухуватість 1-11 ст. Ожиріння І ст. аліментарно-конституційною генезу. Складний міопічий астигматизм правого ока в 0,75 Д з міопією в 1,75 Д і лівого ока в 0,5 Д з міопією в 2,0 Д. Гострота зору без корекції 0,5/0,5, з корекцією 1,0/1,0. Ангіопагія сітківки обох очей. Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби.

Відповідно до виписки №25/1813 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 проходив лікування у стаціонарі із 23.10.2025 по 04.11.2025.

Згідно Висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, затвердженого начальником Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, на ОСОБА_3 , одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину).

Як вбачається із копії фіскальних чеків від 12.08.2024, 06.08.2024, 01.06.2024, квитанції до прибуткового касового ордеру №424 від 07.09.2024, ОСОБА_4 поніс витрати на придбання медикаментів та витрат на діагностику.

Як підтверджується довідкою Управління соціальної політики ТМР №1766 від 25.06.2025 ОСОБА_2 не зареєстрована як одержувачка жодних допомог. Відповідно до довідки форми ОК-5 відповідач-позивач станом на цей час не отримує доходів.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та її матір`ю є ОСОБА_10 .

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_4 набув у власність 25.06.2025 року автомобіль марки «Hyundai Ioniq» 2020 року випуску, що також підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 4641.

Згідно довідки форми ОК-5, ОСОБА_2 отримала доходи з січня 2024 по липень 2024 року на суму 52009,68 грн., у подальшому з 01.08.2024 доходів не отримує.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 25 червня 2025 року у ОСОБА_3 встановлений діагноз: плосковальгусна деформація стоп, деформація реберних дуг, вольгусна деформація колінних суглобів. Дитині рекомендовано курси відновлювального лікування та ортопедичне взуття.

Як вбачається із інформації від 04.08.2025 КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» №01.1-17/2467/1, підприємство надає послуги з медичної реабілітації на безкоштовній основі згідно з укладеним договором з НСЗУ за пакетом №54 «Реабілітаційна допомога дорослим і дітям у амбулаторних умовах» та пакетом №53 «Реабілітаційна допомога дорослим і дітям у стаціонарних умовах», як дитячому так і дорослому. Для того, щоб отримати послуги з медичної реабілітації, пацієнту потрібно звернутись в заклад з електронним направленням від лікаря первинної ланки або вузькопрофільного спеціаліста відповідного напрямку. Це може бути направлення на консультацію до лікаря фізичної та реабілітаційної медицини (А 67022) або направле6ння на нестаціонарну чи стаціонарну (при наявності відповідного діагнозу) «Медичну реабілітацію» (А57001).

Як вбачається із копії нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2023, ОСОБА_1 (продавець) передає у власність квартиру за АДРЕСА_3 , а ОСОБА_11 (покупець) приймає у власність вказану квартиру та сплачує за нею обговорену грошову суму. Продаж вказаної квартири вчинено за 444322 грн.

Крім цього, як вбачається із копії нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2024, ОСОБА_12 (продавець) передає у власність квартиру за АДРЕСА_4 , а ОСОБА_1 (покупець) приймає у власність вказану квартиру та сплачує за нею обговорену грошову суму. Продаж вказаної квартири вчинено за 538 700 грн.

Як вбачається із копії розписки від 26.02.2025, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 3000 доларів США в рахунок оплати за автомобіль марки Renault 19, яка є повною та остаточною оплатою за даний автомобіль.

Як вбачається із копії розписки від 29.05.2025, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_14 грошові кошти в розмірі 6000 доларів США в якості безпроцентної позики та зобов`язується її повернути до 29.05.2026 року.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно із положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_4 зазначає, що у нього із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина погіршився стан здоров`я, як наслідок матеріальне становище, що зумовило його нести витрати на купівлю необхідних медикаментів, а також те, що на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою з інвалідністю 3 групи.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, а також у їх сукупності, вважає, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, до задоволення не підлягає.

Так, суд вважає, що стороною позивача не доведено погіршення свого матеріального стану, із часу винесення рішення Очаківського маськрайонного суду Миколаївської області про зміну способу стягнення аліментів. Покликання сторони позивача-відповідача на те, що він несе додаткові витрати пов`язані із своїм лікуванням та утриманням своєї матері, не є такими обставинами, які зумовлюють зміну розміру аліментів у бік їх зменшення та не повинно відбуватись за рахунок коштів на утримання його малолітньої дитини. При цьому, суд зазначає, що наведені судом докази свідчать, що позивач протягом 2024-2025 років набув у власність нове нерухоме та рухоме майно, відтак, покращив своє матеріальне становище. Також суд зазначає, що ОСОБА_4 на даний час є військовослужбовцем та отримує щомісячні доходи, які дозволяють йому здійснювати утримання своєї малолітньої дитини у розмірі визначеному вказаним судовим рішенням. Відтак, суд не вбачає підстав для зміни розміру аліментів, які сплачує позивач-відповідач на утримання своєї дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у бік зменшення. Крім цього, із поданих ОСОБА_1 доказів суд позбавлений можливості встановити як розмір доходу, який він отримував на час ухвалення судом рішення про зміну способу стягнення аліментів від 21 березня 2023 року, так і розмір його доходу на час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, щоб зробити обґрунтований висновок про зміну його матеріального стану в бік зменшення. Крім цього, суд вважає, що покликання сторони позивача-відповідача, як на підставу зменшення розміру аліментів про те, що він здійснює догляд за своєю матір`ю не є тією обставиною, яка зумовлює зміну розміру аліментів у бік зменшення та не повинно відбуватись за рахунок коштів на утримання дитини. Крім цього, доказів, які підтверджують факт такого догляду, суду не надано.

Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС від 08.12.2021 року у справі №607/12170/20.

Суд оцінивши наведені докази, які надала сторона ОСОБА_2 в обґрунтування зустрічного позову вважає, що даний позов не підлягає до задоволення. Так, згідно інформації від 04.08.2025, яку надано КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» №01.1-17/2467/1, про яку уже зазначав суд, послуги із медичної реабілітації та лікування, у тому числі тих, які зазначає сторона відповідача-позивача (фізіотерапію, лікувальну фізкультуру, корекція) може надаватись на безкоштовній основі згідно з укладеним договором з НСЗУ за пакетом №54 «Реабілітаційна допомога дорослим і дітям у амбулаторних умовах» та пакетом №53 «Реабілітаційна допомога дорослим і дітям у стаціонарних умовах», як дитячому так і дорослому. Однак, доказів, які б підтверджували, що медичні послуги малолітньому ОСОБА_3 направлені на відновлювальне лікування та витрати які, як додаткові, просить стягнути ОСОБА_2 із ОСОБА_1 надаються лише на платній основі, суду не надано. При цьому, ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували понесення нею витрат на придбання для малолітнього сина ортопедичного взуття про яке зазначено у висновку спеціаліста ортопеда від 25.06.2025, а стягувати їх вартість на майбутнє, як цього просить відповідач-позивач, суд не вбачає підстав, оскільки придбання такого взуття буде зумовлене фізичними особливостями дитини, від яких буде залежати його вартість (розмір, ріст, повнота). Крім цього, придбання взуття для дитини покривається аліментами, які стягуються із ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити у повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний зміст рішення складений 21 листопада 2025 року.

Реквізити сторін:

Позивач відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан