Справа № 522/6462/24
Провадження № 2/521/511/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтований такими обставинами. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 85) ОСОБА_3 , відкрилась спадщина у вигляді частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужина-2», ділянка № НОМЕР_2 .

Також після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 5425) ОСОБА_4 , відкрилась спадщина у вигляді частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужина-2», ділянка 499.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.05.1959 року, ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зміна прізвища позивачки відбулись на підставі укладення шлюбу 29.09.1979 року, на підтвердження надано копію свідоцтва про шлюб № НОМЕР_5 від 29.09.1979 року

ОСОБА_1 було подано заяву у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольги Сергіївни про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

12.12.2023 року - листом № 444/02-14 та листом № 445/02-14 Приватний нотаріусом Одеського .міського нотаріального округу Тітаренко Ольгою Сергіївною було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлювальних документів (документи, що посвідчують право власності спадкодавців на таке майно) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужина-2», ділянка № НОМЕР_2 та рекомендовано звернутись до суду про визнання права власності на майно.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи це, що тим право позивача на спадкове майно не оспорювалось, будь-які дії щодо перешкоджання Позивачу в набутті ним права на спадкове майно Відповідачем не вчинялись, докази оспорення або невизнання відповідачем права позивача на спадкове майно, чинення перешкод позивачу в набутті такого права Відповідачем, Позивачем не надані та в матеріалах справи відсутні.

17 травня 2024 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси справу прийнято провадження та призначено до розгляду.

03 вересня 2024 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси відмовлено в задоволенні клопотання представника зацікавленої особи адвоката Іванової І.О. про залучення третьої особи у справі.

02 грудня 2024 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси було витребувано матеріали спадкової справи №316/2010 у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С.

10 березня 2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси витребувано з Одеського державного нотаріального копію спадкової справи №316/2010, що відкрита 15.07.2010р. за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

10 червня 2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до суду наділені, зокрема, фізичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 направлені на визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужпна-2», ділянка 499.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 85) ОСОБА_3 , відкрилась спадщина у вигляді частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на підставі свідоцтва на право власності на житло від 28.02.1994року отримане згідно розпорядження органу приватизації №33685 від 26.02.1994року, згідно матеріалів справи та частку земельної ділянки, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужина-2», ділянка НОМЕР_2 , яка належала на підмтаві державного акту на право приватної власності від 04.10.1999року № 907.

Також після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 5425) ОСОБА_4 , відкрилась спадщина у вигляді частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужина-2», ділянка 499.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.05.1959 року, ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зміна прізвища позивачки відбулись на підставі укладення шлюбу 29.09.1979 року, на підтвердження надано копію свідоцтва про шлюб № НОМЕР_5 від 29.09.1979 року.

26.09.2008 року - ОСОБА_3 було складено заповіт, засвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської нотаріальної контори Іващенко О.І. зареєстрований в реєстрі за № 2-569.

За даним заповітом ОСОБА_3 (батьком) було зроблено таке розпорядження: належну ОСОБА_3 земельну ділянку, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужина-2», ділянка НОМЕР_2 , заповісти дочці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 в рівних частках кожному; належну ОСОБА_3 частину квартири АДРЕСА_2 заповісти дочці ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було подано у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольги Сергіївни заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

В обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено, що позивач не надала до нотаріальної контори оригінали документів, що підтверджують право власності на вище вказане майно за спадкодавцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положенням ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За правилами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Позивачка прийняла спадщину після померлих, як спадкоємець першої черги за законом, так як вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Із матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на майно, яке належало померлим, втрачено.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Суд зауважує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування, що є ефективним способом захисту в розумінні статті 16 ЦК України.

Такий правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом зокрема у постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18); від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Суд керується вимогами статті 1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є законними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст.3,12-16,20, 29,1216 - 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 90, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити у повному обсязі.

Визнати право власності за заповітом в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за заповітом в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Жемчужина-2», ділянка 499.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса за реєстрацією: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса за реєстрацією: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя Плавич І.В .