Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3048/24

номер провадження 2/695/399/25

18 листопада 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Середи Л.В..

за участі секретаря с/з - Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (попередня назва «Фінтраст Україна») звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 17.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №6572724 про надання споживчого кредиту за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 20 000 грн. строком 360 днів. Термін та дата останнього платежу складає 11.04.2024. Свої зобов`язання ТОВ «Авентус Україна» виконало та надало відповідачу кредит в сумі 20 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача за № НОМЕР_1 .

27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №27.05/2024-Ф згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами в тому числі договором №6572724, що був укладений із ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що за весь час користування кредитними коштами відповідач 17.05.2023 здійснив один платіж зі сплати процентів на рахунок кредитора в розмірі 7761 грн., та в подальшому свої зобов`язання відповідач не виконує, від сплати суми боргу та процентів ухиляється та має заборгованість по вказаному кредитному договору у розмірі 79 700 грн., яка складається з наступного: 20 000 грн. - заборгованість за тілом; 35 820 грн. - нараховані проценти; нараховані проценти за 60 календарних днів - 23 880 грн..

Оскільки відповідач від сплати заборгованості ухиляється, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 22.08.2024 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ознайомлювалася з матеріалами справи, що стверджується її заявою, у подальшому представник відповідача звертався до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи для ознайомлення та для врегулювання спору із позивачем.

26.08.2025 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву у якому остання вважає позов безпідставним та необґрунтованим виходячи із наступного:

- недоведеність набуття прав вимоги позивачем (Фактором): Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт оплати первісному кредитору за відступлене право вимоги, що є обов`язковим для набуття права згідно зі ст. 514 ЦК України та практикою Верховного Суду. Надані позивачем Реєстри прав вимоги є неналежними, оскільки не мають належного оформлення та не підтверджують обсяг боргу;

- неукладеність кредитного договору: Відповідач заперечує факт укладення кредитного договору. Позивачем не надано доказів погодження відповідачем істотних умов договору та його підписання (зокрема, належного використання одноразового ідентифікатора згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Надана копія договору не відповідає вимогам законодавства про електронний документообіг;

- безпідставне нарахування процентів: Нарахування договірних процентів має бути припинено після спливу визначеного договором 30-денного строку кредитування (17.05.2023), відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду (справа №444/9519/12). Застосування принципу «Contra Proferentem» (тлумачення проти того, хто написав) виключає нарахування процентів поза цим строком;

- несправедливість розміру процентів: Заявлена сума процентів (59 700,00 грн.) є непропорційною тілу кредиту (20 000,00 грн.) і створює істотний дисбаланс на шкоду відповідача як споживача. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та практики ВС, сума процентів підлягає зменшенню щонайменше до розміру тіла кредиту;

- відсутність доказів перерахування тіла кредиту: Позивач не довів факт передачі коштів відповідачу. Надані розрахунки та довідки не є належними доказами, оскільки не є первинними бухгалтерськими документами (ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік», позиція ВП ВС). Відсутність доказів отримання коштів є підставою для відмови у позові;

- судові витрати: Позивачем не надано доказів оплати витрат на правничу допомогу. Заявлена сума 10 000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи та має шаблонний характер, що виключає її стягнення з відповідача.

Представник позивача до суду скерував відповідь на відзив, відповідно до якого заперечував проти аргументів відповідача та просив позов задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного:

- щодо укладення кредитного договору та погодження його умов: Договір укладено в електронній формі, що прирівнюється до письмової (ст. 205, 207 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію»). При цьому договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором («A3391»), введеним відповідачем, що відповідає ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Усталена практика Верховного Суду (справи №561/77/19, №524/5556/19 та ін.) підтверджує, що такий спосіб підписання є належним та допустимим доказом укладення правочину. Факт часткової сплати боргу відповідачем також свідчить про визнання боргу та його волевиявлення на укладення договору (ВС справа №127/23910/14-ц). При цьому відповідач мав доступ до тексту договору, Правил та Паспорта кредиту у електронному кабінеті та міг ознайомитись із ними в будь-який момент як перед його укладенням так і після;

- щодо перерахування коштів: Кошти перераховані на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідач особисто вказав у заяві. Переказ підтверджується довідками платіжного провайдера (який має ліцензію НБУ). Надання Відповідачем захищеного номера картки свідчить про узгодження способу перерахування та підтверджує його обізнаність про умови договору. Оскільки позивач не є банком, він використовує інші форми обліку, а картка обліку договору є належним розрахунком суми заборгованості;

- щодо розрахунку процентів: Наданий розрахунок заборгованості оформлений належним чином (підписаний керівником та скріплений печаткою) і є належним та допустимим доказом розміру заборгованості. Договір передбачав стандартну ставку 1,99% та знижену 1,294% як частину Програми лояльності. Знижена ставка застосовується лише за умови виконання Відповідачем певних вимог. Нарахування процентів здійснено відповідно до погодженого сторонами строку та умов договору. Нараховані відсотки є платою за правомірне користування чужими коштами (ст. 1048 ЦК України, ВП ВС справа №910/1238/17) і не носять штрафного характеру;

- щодо правомірності відступлення прав вимоги: Договір передбачав право первісного кредитора на відступлення права вимоги (факторинг) без окремої згоди відповідача (пп. 3 п. 5.1 Договору). Перехід права вимоги відбувся на підставі Договору факторингу № 27.05/2024-Ф, що відповідає ст. 512, 516 ЦК України. Відповідача було повідомлено про відступлення шляхом направлення повідомлення на його електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , а наданий витяг з реєстру боржників є належним доказом, підписаний керівником та скріплений печаткою.;

- щодо судових витрат: Витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Суд не вправі втручатися у правовідносини між адвокатом та клієнтом щодо розміру гонорару, якщо витрати документально підтверджені (ВП ВС справа №910/12876/19).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві, відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того скерував до суду аналогічне клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Незважаючи на належне повідомлення відповідача та її представника про час і місце судового засідання, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями у матеріалах справи, відповідач та її представник до суду не з`явились повторно, суд не повідомили про поважні причини своєї відсутності. Суд, керуючись частиною четвертою статті 223 ЦПК України, має право вирішити справу на підставі наявних доказів. Водночас, зважаючи на те, що відповідачем було подано відзив на позовну заяву, суд позбавлений процесуальної можливості ухвалити заочне рішення, оскільки для його ухвалення (згідно зі статтею 280 ЦПК України) необхідна одночасна наявність умови про неподання відзиву. Відтак, за наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи на загальних підставах за відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надаючи правову оцінку наданим правовідносинам судом встановлено наступне.

В матеріалах справи міститься договір про надання споживчого кредиту №6572724 від 17.04.2023 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту за наступних умов.

Сума кредиту становить 20 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, дата повернення кредиту (11.04.2024) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору ( п. 1.4 Договору).

Пунтом 2.1 Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товриством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Пунктом 1.5.1. договору зазначено, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2. договору встановлено, що знижена процентна ставка - 1,294 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 17.05.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснююється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором.

Згідно з пп.3 п.4.1. договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.

За умовами п. 9.6 вказаного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання… Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Укладений між сторонами договір №6572724 від 17.04.2023, паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 до договору було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3391 17.04.2023 о 16 год. 41 хв.

При цьому детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Суд зауважує, що вказаний договір містить відомості про позичальника такі як РНОКПП, № паспорта та дату його видачі, місце реєстрації позичальника, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти.

Крім вказаного п. 2.1 зазначеного договору містить реквізити платіжної картки на яку здійснюється перерахування узгодженої суми кредиту, а саме № НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 30.07.2025 за клопотанням представника позивача було витребувано інформацію з АТ «КБ «ПриватБанк» щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та підтвердження факту зарахування коштів 17.04.2023 на вказану платіжну картку у сумі 20 000 грн.

Згідно листів АТ «КБ «ПриватБанк» від 19.08.2025 за №20.1.0.0.0/7-250813/47064-БТ та від 19.08.2025 р. за №20.1.00.0/7-250813/47064-БТ на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано карту № НОМЕР_1 на яку здійснено переказ коштів 17.04.2023 в сумі 20 000 грн., інформація про платника відсутня.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач 17.05.2023 сплатила на рахунок первісного кредитора кошти в розмірі 7761 грн., однак в подальшому суму коштів в розмірі та в строки, які були обумовлені умовами договору не сплачувала.

В основі договірних відносин лежить свобода договору (ст. 6, 627 ЦК України), згідно з якою сторони вільні у виборі форми та умов правочину. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов (ст. 638 ЦК України). Для кредитного договору (ст. 1054 ЦК України) обов`язковою є письмова форма (ст. 1055 ЦК України), проте законодавство України визнає електронну форму правочину. Зокрема, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою сторін вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України; ст. 207 ЦК України).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість, оформлена в електронній формі, яка прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, якщо він підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону.

Момент укладення електронного договору настає з моменту одержання особою, яка направила пропозицію, відповіді про її прийняття (акцепт) (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Акцепт може бути наданий, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви або вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції, якщо це чітко роз`яснено. Ключовим механізмом підписання електронних правочинів є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, яку особа отримує під час реєстрації та приєднує до електронного повідомлення, що свідчить про волевиявлення на укладення договору.

Наданий кредитний договір є належним чином укладеним відповідно до чинного законодавства, оскільки містить одноразовий ідентифікатор, як підтвердження акцепту. Факт ідентифікації відповідача підтверджується тим, що персональні дані боржника та реквізити його банківської картки (номер картки), що були використані для перерахування коштів, могли бути надані виключно самим боржником при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора та оформленні заявки. Це свідчить про усвідомлене волевиявлення відповідача на укладення правочину.

Водночас, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, жоден кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.

Жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем надано не було.

Факт отримання коштів відповідачем стверджується листами АТ КБ "ПриватБанк", які відображають операцію перерахування кредитного тіла на зазначену картку відповідача. Ці документи, у сукупності з інформацією про використання персональних даних та банківських реквізитів, є належними та достатніми доказами виконання кредитором своїх зобов`язань.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається (ст. 12, 81 ЦПК України).

На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що між вказаним кредитодавцем та відповідачем укладено зазначений вище договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти, і в порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала.

Щодо переходу прав вимоги до нового кредитора.

До позовної заяви позивачем додано договір факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 р., укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (нова назва ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») та ТОВ «Авентус Україна» відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №6572724 від 17.04.2023 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 ..

Згідно п. 1.2. Договору перехід від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печаткою Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги за договором №6572724 року, в сумі 55820 грн., з яких 20000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 35820 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідач заперечує проти факту переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з тих підстав, що надані до матеріалів позовної заяви докази не підтверджують фактичної передачі права вимоги щодо відповідача, оскільки вони не мають належного оформлення та не містять відомостей щодо сплати коштів за передачу боргу.

Однак з такими доводами відповідача суд погодитись не може, оскільки позивачем надано до суду крім самого договору факторингу, платіжні доручення та акт приймання-передачі оплати за такими платіжними дорученнями. Також у суду не виникають сумніви і щодо належності витягу з реєстру боржників, оскільки останній містить вичерпну інформацію про боржника, кредитний договір та суму заборгованості по ньому, право вимоги за якими переходять до нового кредитора. Крім того вказаний витяг засвідчений посадовою особою та скріплений печаткою позивача. Будь-яких доказів, які б спростували вказані докази суду не надано, а доводи відповідача щодо їх недійсності/недостатності зводяться до припущень, що не може бути покладено в основу доказування.

Отже, позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №6572724 від 17.04.2023 року.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст.1077ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст.1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Позивачем, на підтвердження набуття статусу нового кредитора, надано вичерпний та належний комплекс доказів, а саме: копію договору про відступлення прав вимоги, платіжну інструкцію, що підтверджує оплату за вказаним договором факторингу, а також витяг з Реєстру боржників, з якого однозначно слідує перехід права вимоги за спірним кредитним договором.

Оскільки вказаний договір про відступлення прав вимоги не був оспорений відповідачем і є чиним, він, в силу презумпції правомірності правочину, вважаються належним доказом заміни кредитора у зобов`язаннях.

Щодо розміру відсотків.

Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (11.04.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору.

Як зазначалося вище, у п. 1.5.1. Кредитного договору, стандартна процентна ставка за кредитом становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору.

Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору знижена процентна ставка 1,294 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 17.05.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки, застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Крім того, у Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредитування у Таблиці наведено обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідач погодився із запропонованими ТОВ «Авентус Україна» умовами договору про споживче кредитування, підписавши даний кредитний договір.

Крім того, 17.05.2023 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів 7761 грн, що також свідчить про визнання ним умов договору та погодження із ними.

Перевіривши наведену позивачем суму заборгованості за відсотками згідно умов договору про надання споживчого кредиту №6572724 від 17.04.2023, суд встановив, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами у період з 17.04.2023 до 17.05.2023 відбувалося за зниженою процентною ставкою (1,294%), що відповідає розміру процентів, вказаних у Додатку № 1 та умовам кредитного договору, нарахування відсотків у період з 18.05.2023 по 15.08.2023, тобто в настіпний період здійснювалось за стандартною процентною ставкою та за підрахунками ТОВ «Авенту Україна» розмір нарахованих відсотків склав 35 820 грн..

Позивач же, у період з 16.08.2023 по 14.10.2023 здійснив донарахування відсотків за стандартною ставкою, яка становить 1,99% в день, та у вказаний період розмір відсотків становить 23 880 грн.

Судом вбачається, що вказаний розрахунок відсотків здійснений в межах кредитування, який за умовами договору взагалі становить 360 днів.

Таким чином, розмір заборгованості за відсотками, які нараховані первісним кредитором та позивачем за договором про надання споживчого кредиту №6572724 від 17.04.2023 становить 59 700 грн , яка вірно визначена позивачем та відповідає умовам договору.

Водночас, відповідачем власних розрахунків не наведено та не спростовано надані позивачем розрахунки по кредитному договору.

Посилання скаржника, що встановлений у договорі розмір відсотків є несправедливим в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» і нарахування відсотків у заявленому розмірі є явно завищеними, судом до уваги не приймаються, оскільки проценти нараховано у відповідності до умов кредитного договору, які є чинними та підлягають виконанню сторонами, і відповідач, підписуючи даний договір, повністю погодився із даними умовами.

Крім того, у даній справі нараховані відсотки за користування кредитними коштами, вони не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, нараховані в межах строку кредиту, навіть менше, розмір яких визначено умовами договору.

Суд бере до уваги, що 24 грудня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Цей Закон вперше встановив граничні обмеження (стелю) для мікрокредитування, зокрема, щодо максимального розміру процентів та інших платежів за договорами про споживчий кредит.

Однак, як встановлено матеріалами справи, період нарахування заборгованості, визначений Позивачем у розрахунку, охоплює проміжок по 14 жовтня 2023 року включно.

Оскільки спірні правовідносини, а також факт нарахування заборгованості, виникли та були завершені до дати набуття чинності Законом (24.12.2023), положення цього Закону, що обмежують максимальний розмір мікрокредитів, не можуть бути застосовані в рамках даного спору, зважаючи на принцип незворотності дії закону в часі.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що за договором про надання споживчого кредиту №6572724 від 17.04.2023 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 79 700 грн., яка складається з наступного: 20 000 грн. - заборгованість за тілом; 35 820 грн. - нараховані проценти ( за період з 18.05.2023 по 15.08.2023); нараховані проценти за 60 календарних днів (з 16.08.2023 по 14.10.2023) - 23 880 грн..

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Отже, процесуальний обов`язок суду - належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні, які саме перешкоди чиняться позивачу.

Зазначеного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі у справі № 573/1677/18.

У даному випадку, суд оцінює вказані розрахунки належними доказами по справі, який має значення для правильного вирішення спору по суті.

Крім того, жодного свого розрахунку, належного заперечення щодо наявності помилок в розрахунку, який був поданий позивачем, стороною відповідача надано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесену позивачем у суді першої інстанції.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження понесених судових витрат представником позивача суду надано:

- договір про надання правової допомоги від 17 липня 2024 року № 17/07-2024 та додаткова угода №1 від 10.12.2024;

- акт прийому-передачі виконаних робіт від 18.07.2024 відповідно до якого загальна вартість наданих послуг склала 10 000 грн..

- ордер про надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

- рахунок на оплату замовлення №3646/18/07 від 18.07.2024.

Отже, стороною позивача підтверджено документально, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді, а загальний розмір таких витрат складає 10 000.00 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Правнича допомога, надана адвокатом в суді, полягала в складанні позову, відповіді на відзив, клопотання про витребування доказів та адвокатського запиту.

Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Дослідивши заяву представника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про розподіл судових витрат, додані до неї документи, та вирішуючи, чи є розмір витрат ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в даній справі, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді першо інстанції.

Суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є спором значної складності, характер виконаної адвокатом Столітнім М.М. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді.

Отже, заява сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1054, 1055 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» () заборгованість за договором №6572724 від 17.04.2023 у розмірі 79 700 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот) гривень 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Середа Л.В.