Справа № 209/5273/23
Провадження № 2/209/614/25
У Х В А Л А

іменем України

02 грудня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

за участі секретаря Золотих Л.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Шатило Л.А. (адвоката) Редька С.М.

представника відповідача Рижука В.В. (адвоката) Стребіж А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за розпискою,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного судуміста Кам`янського перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за розпискою.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та її представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Донець В.В. повтоно не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про відкладення судового розгляду для узгодження позиції із позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Стребіж А.О., заявила клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, оскільки це вже повторна неявка в судове засідання без поважної причини. Зазначила, що представником позивача на судове засідання надане клопотання про відкладення судового розгляду з метою узгодження позиції із позивачем, однак по цивільній справі проведено підготовче засідання, вже призначений судовий розгляд, ухвалу суду від 12.11.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 належним позивачем представник позивача не оскаржував. Вважає, що причини для відкладення судового розгляду відсутні, та з боку представника позивача відбувається затягування розгляду цивільної справи. Крім того, просить стягнути із позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 понесе ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., яка була узгоджена в Додатковій угоді до Договору про надання правової допомоги та внесена відповідачем як фіксована сума згідно Договору.

Відповідач Рижук В.В. підтримав клопотання свого представника про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду та просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Редько С.М. не заперечив проти задоволення клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 , якщо суд визнає неповажною причину для вдкладення судового розгляду за клопотанням представника позивача.

Суд, рзглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Стребіж А.О., заслухав думку відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Редька С.М., вважає, що клопотання підлягає задоволенню по наступним підставам.

Згідно матеріалів справи, 14.09.2023 року позивач ОСОБА_5 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_6 про стягненння боргу за розпискою.

18.10.2023 року було відкрито провадження по цивільній справі.

11.12.2023 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені в повному обсязі.

08.02.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Донець В.В. про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив: замінити стягувача у виконавчому провадженні за №74031884 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 сплаченого судового збору у розмірі 9140,00 грн., на ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; замінити стягувача у виконавчому проваджені за №74032184 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів за розпискою від 16.07,2021 у сумі 25 000 доларів США., на ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На обґрунтування заяви вказав, що 01.02.2024 року виконавчою службою відкрито виконавчі провадження за ВП №74031884 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 сплаченого судового збору у розмірі 9140,00 грн. та за ВП №74032184 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів за розпискою від 16.07.2021 у сумі 25000,00 доларів США. Станом на 07.02.2024 року зазначені виконавчі провадження відкриті. 03.02.2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги (цесії) щодо боргової розписки від 16.07.2021 у сумі 25 000 доларів США та судових витрат у сумі 9140,00 грн. з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на підставі вищезазначеного рішення по справі №209/5273/23. На підтвердження проведеного розрахунку за договором долучається Розписка від 03.02.2024р.

09.10.2024 року ОСОБА_7 звернулася суду із заявою про перегляд заочного рішення. Вона, ОСОБА_7 , дізналася про наявність заочного рішення лише після того як 04.10.2024 року отримала його копію, тому просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Вважає за доцільне повідомити, що на день розгляду справи у суді відповідач ОСОБА_6 був померлий, що підтверджується копією його свідоцтва про смерть. Таким чином, відповідач ОСОБА_6 не міг вже фізично прибути на судові засідання, подати до суду відзив, реалізувати своє право на захист, таке право станом на день подачі заяви про перегляд заочного рішення, згідно ст. 55 ЦПК України, надано ОСОБА_7 . Також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_6 будь - яких розписок не підписував, в процесі розгляду справи буде подано клопотання про проведення почеркознавчої експертизи.(77-79)

Ухвалою суду від 06.11.2024 року заочне рішення було скасовано.

07.02.2025 року надійшла заява ОСОБА_1 про залучення до участі у справі правонаступника.

ОСОБА_1 залучено до участі у справі в якості відповідача.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року зазаявоюпредставника ОСОБА_2 - адвоката Донець В.В. визнано належним позивачем по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів за розпискою - ОСОБА_2 згідно Договору про відступлення права вимоги (цесії) щодо боргової розписки від 16.07.2021 року.(а.с.138)

15.09.2025 року суду надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він просить вважати його належним позивачем по цивільній справі. В обґрунтування зазначив, що між ним та ОСОБА_2 05 липня 2025 року було укладено Договір відступлення права вимоги відповідно до якого відбулася заміна кредитора за борговою розпискою ОСОБА_6 з ОСОБА_2 на нього. Проситьвважати його ОСОБА_4 , належним позивачем у справі. (а.с.)

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Донець В.В. надав додаткові пояснення від 29.10.2025 року, згідно яких вважає, що належним позивачем по цивільній справі є ОСОБА_4 , оскільки між ним та ОСОБА_2 05 липня 2025 року було укладено Договір відступлення права вимоги відповідно до якого відбулася заміна кредитора за борговою розпискою ОСОБА_6 з ОСОБА_2 на нього. Просить задовольнити клопотання ОСОБА_4

03.02.2024 року між ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) укладений договір відступлення права вимоги (цесії) про таке:«1.У порядку та на умовах, визначених Даним Договором. Цедент відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за договором позики від 16.07.2021року у сумі 25 000 доларів США, яка підлягає виконанню шляхом стягнення коштів, а також судового збору у розмірі 9 140,00 грн. з ОСОБА_6 на ОСОБА_5 на підставі рішення від 11 грудня 2023 р. Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі N7209/5273/23. Боржником у даному зобов`язанні виступає: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 а стягувачем - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від 16.01.2024 року).

14.09.2023 року (тобто вже після смерті ОСОБА_8 ) до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська подано позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів за розпискою. Відповідно до тексту позовних вимог позивач просив суд: "Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти за розпискою від 16.07.2021 року у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США.

05.07.2025 року ОСОБА_2 уклала договір відступлення права вимоги (цесії). Згідно змісту договору відступлення права вимоги (цесії) від 05.07.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у пункту 1. Вказаного договору, у порядку та на умовах, визначених Даним Договором, Цедент (тобто ОСОБА_2 ), відступає Цесіонарієві (тобто ОСОБА_4 ), а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за договором позики від 16.07.2021 року (як зазначено неодноразово договору не існує) у сумі 25 000 доларів США, яка підлягає виконанню шляхом стягнення з ОСОБА_6 (померлого ще ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_2 на підставі Договору відступлення права вимоги (цесії) від 03 лютого 2024 року. Про цьому місцем уклладення Договору зазначено місто Київ, в той час розписка про отримання грошових коштів датована тією ж датою- 05.07.2025 року, уже зазначено місто Кам`янське.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 12.11.2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 вважати його належним позивачем у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за розпискою, було відмовлено.

Аналізуючи подану представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Донець В.В. заяву від 01.12.2025 року про відкладення судового розгляду в зв`язку з угодженням позиції із позивачем, суд вважає, що підстав для відкладенн судового розгляду немає та причини неявки в судове засіання не є поважними, оскільки представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Донець В.В. неодноразово подавав заяви про ознайомлення з матеріалами цивільної справи (а.с. 151, 155-156, 185)

Представками відповідачів Рижука В.В. та Шатило Л.Є. подані Відзиви на позовну заяву, заяву ані позивачем, ані представником позивача про розгляд справи у їх відсутність не було подано.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, виходячи з положень статей 223, 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки у судове засідання позивача або його представника, який належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи, правового значення не мають. Поважність причини неявки позивача або його представника враховується при першій неявці.

Зважаючи на вказані норми закону та їх роз`яснення слід вважати, що суд при першій неявці позивача або його представника позбавлений можливості розгляду справи за відсутності позивача або його представника у судовому засіданні у випадку належного повідомлення позивача або його представника про час та місце судового розгляду та за відсутності його заяви про розгляд справи у його відсутності, натомість взмозі відкласти розгляд справи. При повторній же неявці позивача або його представника у випадку належного повідомлення про час та місце судового розгляду та за відсутності заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд позбавлений можливості розгляду справи, відкладення розгляду, незважаючи на причини неявки та зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто, позовна заява при повторній неявці в судове засідання належним чином повідомленого позивача або його представника залишається без розгляду незалежно від причин його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 31.08.2021 року у справі № 570/5535/17.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача вдруге поспіль про судове засідання, його неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача, у відповідності до ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Наслідки, передбачені ч.5 ст.223 ЦПК України та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності. Такий наслідок неявки позивача (його представника) є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Донець В.В. надавши додаткові пояснення від 29.10.2025 року, згідно яких вважає, що належним позивачем по цивільній справі є ОСОБА_4 , оскільки між ним та ОСОБА_2 05 липня 2025 року було укладено Договір відступлення права вимоги відповідно до якого відбулася заміна кредитора за борговою розпискою ОСОБА_6 з ОСОБА_2 на нього, в судове засідання 12.11.2025 року не з`явився, не зазначивши про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача.

Суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Донець В.В. про відкладення судового розгляду 02.12.202 року не є обгрунтованою та відсутні підстави для відкладення судового розгляду, оскільки ухвала судом про відмову вважати належним позивачем ОСОБА_4 була винесена 12.11.2025 року, не була оскаржена представником позивача в апеляційному порядку.

З наведеного вище вбачається, що позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Донець В.А. повторно не зявились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає, що позивач та представник позивача повторно не з`явилися до суду, чим зловживають процесуальними правами та затягують розгляд справи, а тому суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача та його представника.

Залишення заяви без розгляду не позбавляє особу права повторного звернення до суду за захистом своїх прав у загальному порядку згідно ч.2 ст. 257 ЦПК України.

З приводу заявленого представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Стребіж А.О. клопотання про стягнення з позивача ОСОБА_2 витрат понесених відповідачем ОСОБА_1 за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн., суд вважає. що клопотання підлягає задоволенню по наступним підставам.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у від 14 січня 2021 року (справа №521/3011/18).

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; - подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; - необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; - укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду та не забезпечення позивачем явки у судове засідання особисто чи свого представника не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд вважає, що представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Стребіж А.О. доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: пред`явлення заздалегідь необґрунтованого позову; після призначення справи до судового розгляду представник позивача систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача ОСОБА_1 , про що також свідчить і пояснення представника позивача, що він вважає ОСОБА_2 неналежним позивачем, однак не подав заяву про відмову від позову або залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Стребіж А.О. доведено необґрунтованість дій позтивача та його представника у даній справі, в діях позивача та представника позивача, який подавав клопотання та заяви в інтересах саме позивача та маючи на це повноваження згідно представництва інтересів в суді, наявні ознаки суперечливої поведінки.

Суд стягує з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витратити понесені ним на правничу допомогу в сумі 10000 грн., які підтверджені Договором про надання професійної правничої(правової) допомоги адвокатом від 03.02.2025 року (а.с.166169) та Додатком додоговору про надання правничолї(правової) допомги адвокатом від 03.02.2025 року.(а.с.170)

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.п.3 ч.1 ст. 257, 259, 260, 261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за розпискою - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) понесені витрати на правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складення повного тексту до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського.

Дата складання повного тексту ухвали 03 грудня 2025 року.

Суддя: О.О.Лобарчук