ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3291/25

Провадження № 22-ц/820/2417/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 688/3291/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року у складі судді Стаднічук Н.Л. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, в якому позивач просив, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 100945083 від 16.01.2021 року в сумі 50025,2 грн та судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався, що 16.01.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 100945083, відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти в сумі 12000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти у визначеній сумі, що підтверджується платіжним дорученням про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 100945083 від 16 січня 2021 року. Відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим має заборгованість становить 50025,2 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 10830 грн, заборгованість за відсотками 39195,2 грн.

13.05.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений договір відступлення прав вимоги № 71-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 100945083 від 16.01.2021 року.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за договором про споживчий кредит № 100945083 від 16.01.2021 в сумі 47859 грн 20 коп, в тому числі: 10830,00 грн тіло кредиту, 37029,20 грн відсотки, судовий збір в сумі 2315,81 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5736,00 грн, в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції неакзонним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так судом не прийнято до уваги, що строк кредиту становить 15 днів, дата повернення кредиту - 31.01.2021 року, оскільки дані умови передбачені у анкеті заяві та кредитним договором, а саме п.1.3. передбачено, що кредит надається строком на 15 днів з 16.01.2021 (строк кредитування) та п.1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 31.01.2021 року. Крім того, загальна варість кредиту складає 15 600 грн, тіло кредиту 12 000 грн та 3 600 проценти за користування кредитом, при цьому сторонами погоджено що процентна ставка 2% за кожен день користування кредиту в межах строку кредитування, що підтверджується і графіком платежів. Таким чином, строк кредитування закінчився 31.01.2021 року, тому і щомісячна плата за кредитом повинна була вноситися до дня повернення кредиту, однак позивачем нарахування відсотків здійснювалося після закінчення строку дії кредитного договору. Однак позивач посилається, що між сторонами було досягнуто згоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору та можливість нарахування відсотків за користування кредитом поза межами дії договору, з посиланням на п.п. 2.3, 2.3.1, 2.3.1.1, з яких вбачається, що продовження вказаного у п 1.3 договору строку кредитування, можливо неодноразово на 3,7,15 днів при сплатв комісії за управління та обслуговування кредиту, проценти та певну частку заборгованості за кредитом, однак позивачем не доведено, що скільки разів здійснювалася пролонгація строку дії договору, конкретні дати початку пролонгації і на який термін було здійснено продовження строку кредитування. Отже умовою для пролонгації є сплата комісії за управління та обслуговування кредиту, при цьому обов`язково складається оновлений графік платежів, в якому відображаються зміни умов договору, а позивачем не надавалися зазначені графіки, що підтверджує їх відсутність, зміну умов договору та сам факт пролонгації. Апелянтка вважає, що не є доказом пролонгації терміну сплати кредиту здійснення нею сплати комісії 03.02.2021 року та 11.02.2021 року так як вказані кошти перераховувалися на погашення тіла кредиту та відсотків, термін сплати яких настав 31.01.2021 року, а не сплата комісії за управління та обслуговування кредитом.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається, що кредитний договір №100945083 було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису через одноразовий ідентифікатор і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, 03.02.2021 року позичальницею було здійснено часткове погашення заборгованості на суму 1 080 грн на оплату процентів за користування кредитом, 600 грн на оплату комісії за пролонгацію та 600 грн на оплату тіла кредиту, 11.02.2021 року здійснено часткове погашення заборгованості на суму 1 297 грн на оплату процентів за користування кредитом, 570 грн на оплату комісії за пролонгацію та 570 грн на оплату тіла кредиту. Пунктом 6.3. Кредитного договору передбачено, що приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами, у тому числі Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Перед укладенням кредитного договору відповідач мала можливість ознайомитися зі всіма умовами кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування та можливості продовження строку кредитування. У разі незгоди з наведеними умовами Позичальниця мала право відмовитися від укладення цього договору. ОСОБА_1 свідомо уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні в частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни судового рішення повністю або частково є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 16.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_3 , на час звернення до суду ОСОБА_4 укладено договір про споживчий кредит № 100945083.

Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором ( пункт 1.1.).

Сума кредиту становить 12 000 грн. у валюті гривня (пункт 1.2.).

Кредит надається строком на 15 днів з 16.01.2021 (строк кредитування) ( пункт 1.3).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 31.01.2021 року (пункт 1.4.).

Комісія за надання кредиту становить 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0 % від суми кредиту одноразово ( пункт 1.5.1.).

Проценти за користування кредитом 3 600 грн., які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( пункт 1.6.).

Тип процентної ставки - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору ( пункт 1.7.).

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору в термін (дату), вказаний у п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п. 1.6. договору, в сумі та на умовах, визначених в п.2.3 договору (пункт 2.2.1.).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору ( пункт 2.2.2.).

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначена в п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну(базову) встановлену п. 1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої що прирівнюється до письмової) згоди позичальника ( пункт 2.2.3.).

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3. кредитного договору № 100945083.

Зокрема, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів ( послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору ( пункт 2.3.1.1.).

Пунктом 2.3.1.2 визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору.

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (пункт 2.4.1.).

У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця ( пункт 4.2.).

Згідно із пунктом 6.1 договору, такий укладений в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до пункту 6.3 Договору приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору, та діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до Додатку № 1 сторонами визначений графік платежів за договором про споживчий кредит № № 100945083.

В Додатку № 2 до договору міститься паспорт споживчого кредиту № 100945083.

На підтвердження підписання відповідачкою договору про споживчий кредит № 100945083 від 16.01.2021 року до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_3 здійснила акцепт договору шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «J43738» 16.01.2021 13:18, який відправлено на номер телефону, який належить відповідачці.

ТзОВ «МІЛОАН» виконав зобов`язання за договором про споживчий кредит № 100945083 від 16.01.2021 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 25016059 від 16.01.2021 року про перерахування на рахунок НОМЕР_1 коштів в сумі 12 000 грн.

Також, позивачем надана відомість про щоденні нарахування та погашення за період з 16.01.2021 року до 19.04.2021 року.

За листом АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» від 03.09.2025 № БТ/Е-12372 банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на картку було зараховано грошові кошти в сумі 12000 грн, кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 71-МЛ/Т від 13.05.2021, укладеному між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», останнє набуло право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 100945083 від 16.01.2021, боржником за яким є ОСОБА_3 , на суму 50025,2 грн, з яких: тіло кредиту 10830 грн, відсотки 39195,2 грн.

Згідно з детальним рахунком заборгованості, наданим кредитором, до договору про споживчий кредит № 100945083 від 16.01.2021 ОСОБА_2 загальна заборгованість станом на 19.04.2021 становить 50025,20 грн, яка складається з: 10830 грн тіло кредиту, 39195,2 грн проценти.

За приписами частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини 1 статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закону) пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вищевказаного договору про надання споживчого кредиту між відповідачкою та первинним кредитором ТзОВ «Мілоан».

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Пунком 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Продовження, вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.).

Пунктом п. 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Як свідчать матеріали справи, закінчення строку дії кредитного договору 31.01.2021 року, після цієї дати кошти не були повернуті, тому строк кредитування був пролонгований на загальних умовах до 03.02.2021 року, відповідачка 03.02.2021 року здійснила часткове погашення заборгованості на суму 1 080 грн на оплату процентів за користування кредитом, 600 грн на оплату комісії за пролонгацію та 600 грн на оплату тіла кредиту, через 7 днів, 11.02.2021 року здійснено часткове погашення заборгованості на суму 1 297 грн на оплату процентів за користування кредитом, 570 грн на оплату комісії за пролонгацію та 570 грн на оплату тіла кредиту.

При цьому, слід врахувати що строк дії договору дійсно закінчився 31.01.2021 року, однак відповідачка кредитні кошти у встановлений строк дії договору позичальнику не повернула, а тому після 31.01.2021 року строк дії кредитного договору був пролонгований на стандартних умовах (3 дні), до 03 лютого 2021 року, оскільки в цей день ОСОБА_1 внесла кошти на погашення кредитної заборгованості, пролонгувавши строк дії кредитного договору з 04 лютого 2021 року на пільгових умовах.

Отже, після внесення коштів позичальницею 03 лютого 2021 року відбулася пролонгація строку дії договору на пільгових умовах на 7 днів, оскільки товариством зараховано розмір комісії 600 грн, що становить 5% від суми тіла кредиту ( 12 000х5%) і відповідає умовам п 2.3.3.1.1., при цьому розмір тіла кредиту зменшено до 11400 грн.

В подальшому, 11.02.2021 року відповідачка знову сплатила 570 грн тіла кредиту, 1297 грн. на погашення процентів та 570 грн комісії на пролонгацію договору (11400х5%), внаслідок чого договір черговий раз пролонгувався на пільгових умовах на 7 днів (п. 2.3.1.1), потім на стандартних умовах (п. 2.3.1.2) на 60 днів, залишок по тілу кредиту склав 10830 грн.

Тобто, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 31.01.2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Поряд з цим, системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 кредитного Договору щодо порядку та строку кредитування (15 днів), п.п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 16.01.2021 року та закінчився 31.01.2021 року (15днів) і міг бути пролонгований на строк не більше 60 днів, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації на більший строк.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів включає період з 16.01.2021 до 19.04.2021 року при цьому розмір процентів - 41 572 грн 20 коп.

Саме вказаний розмір заборгованості за відсотками згідно Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 71-МЛ/Т від 13 травня 2021 року, ТзОВ «МІЛОАН» відступив ТзОВ «Вердикт Капітал».

Відтак, колегія суддів відхиляє вказані вище доводи апеляційної скарги, недоведеність укладення між стронами кредитного договору на тих умовах на які посилався позивач, суми тіла кредиту та нарахованих процентів, а також про нарахування процентів поза межами строку кредитування, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин.

В матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто в межах строку кредитування до 31.01.202021 року, тому відповідачка продовжила користуватись кредитними коштами, здійснивши пролонгацію дії кредитного договору, яка відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору на строк не більше 60 днів.

Таким чином, твердження апелянтки, що кредитний договір припинив свою дію - 31.01.2021 року, спростовується детально встановленими обставинами справи.

Судом першої інстанції, при розрахунку періоду строку дії договору, відмовлено у стягнення відсотків за період з 16.04.2021 року по 19.04.2021 року в сумі 2166,00 грн.

Однак як було встановлено судом, в строк до 31.01.2021 року відповідачкою кредитні кошти повернуті не були, з 01.02.2021 року строк дії договору продовжено на стандартних умовах, відповідно до п. 2.3.1.2, однак здійснивши проплату за договором 03 лютого 2021 року відбулася пролонгація строку дії договору на пільгових умовах на 7 днів, при цьому товариством зараховано розмір комісії 600 грн, що становить 5% від суми тіла кредиту ( 12 000х5%) і відповідає умовам п 2.3.3.1.1., далі 11.02.2021 року відповідачка знову 570 грн комісії за пролонгацію договору (11400х5%), внаслідок чого договір черговий раз пролонгувався на пільгових умовах на 7 днів (п. 2.3.1.1), а в подальшому на стандартних умовах (п. 2.3.1.2), однак при цьому в загальному строк пролонгації договору не міг перевищувати 60 днів.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що відповідно до п.п. 1.1 - 1.4, 2.2 - 2.4 кредитного Договору про споживчий кредит № 100945083 від 16.01.2021 року термін повернення кредиту, з урахуванням пролонгації на стандартних та пільгових умовах, слід рахувати до 01.04.2021 року, оскільки пролонгація договору не може бути більше ніж на 60 днів, після закінчення загального строку кредитування, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 02.04.2021 до 19.04.2021 року (включно) відповідно до п. 2.3 договору відсутні.

Отже, як встановлено судом розмір неповернутого тіла кредиту становить 10 830 грн, крім того з відповідачки на користь позивача слід стягнути проценти за період з 17.01.2021 по 01.04.2021 року в розмірі 31 825 грн 20 коп, а всього 42 655 грн 20 коп.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 100945083 від 16.01.2021 року в розмірі 42 655 грн 20 коп, яка складається з 10 830 грн тіла кредиту та 31 825 грн 20 коп відсотків.

Не приймає до уваги, колегія суддів доводи апелянта про безпідставність стягнення з неї комісії за пролонгацію договору.

Як було передбачено умовами кредитного договору, у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору (пункт 2.4.2 Договору).

Водночас, пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог.

Отже, у випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Такими діями є внесення коштів на погашення кредитної заборгованості, що і було зроблено відповідачкою 03.02.2021 року та 11.02.2021 року, а відрахування з платежів комісії за пролонгацію у випадку не повернення позичальником кредитних коштів в межах строку кредитування, цілком відповідає погодженим умовам кредитування,зокрема п. 2.4.2 Договору, оскільки позичальником допущено прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, після зарахування комісії на пролонгацію з 04.02.2021 року нарахування процентів відбувалося за пільговою (зниженою) процентною ставкою 2% в день, тому розмір відсотків становив 228 грн в день, 11.02.2021 року після зарахування комісії за пролонгацію, пільговий період був ще продовжений на 7 днів до 18.02.2021 року, а вже з 19.02.2021 року пролонгація договору відбулася на стандартних умовах і відповідачці нараховувалися відсоткі за стандартною базовою ставкою 5% в день, тому платіж становив 541 грн 50 коп. Тому зарахування при здійснені платежу за кредитом, комісії на пролонгацію договору призвело до зменшення відсоткової ставки з 5% до 2 % в день в межах пільгової пролонгації, далі розмір відсотків вже нараховувався позичальником на стандартних умовах пролонгації 5% в день.

Щодо черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит, то відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством передбачено, що кошти зараховуються у такій послідовності: нараховані прострочені проценти, комісії, прострочена заборгованість за кредитом, нараховані проценти, нарахована комісія за надання кредиту, заборгованість за кредитом, нарахована неустойка, проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплачені відповідачем кошти зараховувалися в рахунок сплати за прострочені проценти, та прострочену заборгованість за кредитом. Зарахування сплачених відповідачкою сум грошових коштів в рахунок оплати комісії за пролонгацію кредитного договору є її волевиявленням з метою продовження строку кредитування, згідно п. 2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору.

Інші доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із пред`явленим позовом та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи, вищевикладене, позов слід задовольнити частково та змінити рішення суду першої інстанції з врахуванням мотивів постанови апеляційного суду.

Отже за наслідками перегляду справи в суді апеляційної інстанції, позов задоволено на 85,2% (42 655, 20х100:50 025,20)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову в сумі 2063 грн 88 коп ( 2422,40х85,2%:100).

Шо стосується витрат на правову допомогу, то як вбачається з матеріалів з справи, судом першої інстанції такі витрати визначено в розмірі 6000 грн.

Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути 5 112 грн ( 6000х85,2%:100) грн витрат на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року року змінити.

Викласти абзац другий резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4 поверх, ) заборгованість за договором про споживчий кредит № 100945083 від 16.01.2021 року в сумі 42 655 грн 20 коп, в тому числі: 10830 грн тіло кредиту, 31 825 грн 20 коп відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4 поверх, ) 2063 грн 88 коп судового збору та 5 112 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова