Єдиний унікальний номер 932/3801/21
Номер провадження8/205/8/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №490040473, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано 14 475,25 доларів США, а з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №490040473-П. 19 листопада 2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 129 253,65 доларів США. Вказує на те, що з метою відповідності нормам чинного законодавства України ЗАТ «Альфа-Банк» перейменовано на АТ «Альфа-Банк». Однак, враховуючи вищевикладені обставини, вбачається, що тривале виконання судового рішення та довготривале зволікання цивільним відповідачем у виконанні судового рішення завдало позивачу значної майнової шкоди та збитків. Відповідно до розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми на період з дати ухвалення рішення до моменту подання позовної заяви становить 588 080,37 грн. На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідачів три проценти річних від простроченої суми заборгованості у сумі 588 080,37 грн. та судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21 частково задоволено позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, де стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 320 126,01 грн., та понесені і документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 4 801,89 грн., у рівних частках по 2 400,95 грн. з кожного.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, яка обґрунтована з урахуванням уточнень тим, що 08 листопада 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про часткове задоволення позовної заяви АТ «Сенс Банк» у частині стягнення солідарно з ОСОБА_4 та з нього на користь АТ «Сенс Банк» три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 320 126,01 грн., судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 4 801,89 грн., у рівних частках по 2 400,95 грн. з кожного. Зазначає, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що в рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року: «встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11 627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6 046,01 доларів США та пеню у розмірі 111 580 доларів США, а всього 129 253,65 доларів США, яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року». Вказує, що в той же час, у мотивувальній частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року у справі №403/14529/12 вказано, що позивач просить стягнути заборгованість за кредитом і сумі 92 939,73 грн., заборгованість за відсотками в сумі 48 325,77 грн. та пеню в сумі 98 104,48 грн., що разом становить 239 369,98 грн., а у резолютивній частині вказано, що заборгованість по відсоткам в сумі 6 046,01 доларів США та пеню в розмірі 111 580 доларів США, а всього 129 253,65 доларів США, що неможливо. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі №403/14529/12 було виправлено описку у рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року у справі №403/14529/12 та викладено другий абзац його резолютивної частини в такій редакції: «стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11 627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6 046,01 доларів США та пеню у розмірі 98 104,48 грн., а всього 17 673,65 доларів США та 98 104,48 грн. Посилається на те, що з 23 липня 2025 року існують істотні обставини справи, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме загальний розмір заборгованості стягнутої на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, взятий за основу для розрахунку 3% річних судом під час ухвалення рішення в цій справі. Зазначає, що в наявній у матеріалах справі копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року у справі №403/14529/12, роздрукованого з ЄДРСР, зазначено: «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2)», а що це за сторони судом не встановлено, як не було судом у спірному рішенні наведено обставини встановлення відповідності «ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2)» - з резолютивної частини рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року учасникам вказаної справи. При дослідженні наданого позивачем судового рішення, судом не було встановлено підстав розбіжностей заявлених банком сум до стягнення та стягнутих Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська сум, у різних рішеннях ці суми різні, хоч і винесені на підставі тих самих позовних вимог. Не було встановлено судом чому рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року та заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року в справі №403/14529/12, відносно Сторін 1 та 2 суперечать одне одному, хоч як вказувалося вище винесені на підставі тієї самої позовної заяви. Матеріали справи не містять достатнього доказу стягнутої у судовому порядку заборгованості відповідачів перед позивачем, на яку може бути нараховано 3 % річних. На підставі викладеного, просив суд задовольнити заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у справі №932/3801/21, скасувати таке рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, здійснити поворот виконання і повернути грошові кошти стягнуті за виконавчими листами, визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, також стягнути судові витрати у виді судового збору в розмірі 10 585,46 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 31 липня 2025 року прийнято заяву до розгляду з призначенням судового засідання.

Представником АТ «Сенс Банк» у системі «Електронний суд» було сформовано пояснення на заяву про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №932/3801/21 від 08 листопада 2023 року, в якій просила відмовити у задоволенні вказаної заяви в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що за змістом наведених правових норм, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення. Вважає, що наведені заявником у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених для перегляду заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі від 08 листопада 2023 року, яке набрало чинності 06 березня 2024 року, згідно постанови Дніпровського апеляційного суду, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам таких обставин у розумінні статті 423 ЦПК України. Крім того, на момент ухвалення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська рішення у справі № 932/3801/21 від 08 листопада 2023 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 403/14529/12 від 19 листопада 2015 року набрало законної сили та підлягало виконанню у сумі зазначеній у ньому. Зазначає що обставина, на яку вказує заявник, як на підставу перегляду заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у справі №932/0801/21 не є нововиявленою, оскільки фактично вона була встановлена постановою Дніпровського апеляційного суду 23 липня 2025 року у справі №403/14529/12 і не могла бути відома суду на час ухвалення рішення. Вважає, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі 403/14529/12 є новою, а не нововиявленою обставиною, відтак відсутня процесуальна можливість перегляду рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 932/3801/21 від 08 листопада 2023 року, а заявник не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений законом спосіб при зміні обставин. У відповідності до ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання судового рішення може бути розглянуто виключно після скасування судового рішення. Враховуючи, що відсутні підстави для перегляду рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 932/3801/21 від 08 листопада 2023 року та його скасування, тому вимога про поворот виконання рішення не підглядає задоволенню. Зазначає, що враховуючи нескладність справи, представником позивача - розмір понесених витрат на правову допомогу є надто завищеним, як і реально зазначеним часом, що мало бути витрачено адвокатом на такий вид правових витрат, тож при розгляді справи суд має відмовити у такій компенсації витрат або зменшити їх розмір до рівня реальних ринкових цін адвокатських послуг.

Представником заявника Гергель К.О. в системі «Електронний суд» було сформовано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, в якій просила задовольнити заяву про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 932/3801/21 від 08 листопада 2023 року, скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник АТ «Сенс Банк» Тернова І.В. подала до суду заяву в якій просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з обранням заявником невірного способу захисту, також зазначила, що заявником рішення суду виконано, а виконавче провадження закінчено.

ОСОБА_2 направила до суду заяву в якій просила здійснити розгляд справи за її відсутності та задовольнити заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, скасувавши його і ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 13 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №490040473, відповідно до якого п. п. 2.1. - 2.4. визначено суму кредиту у розмірі 14 475,25 доларів США, номінальну процентну ставку 13,5% річних, дату остаточного повернення кредиту - 13 червня 2013 року та цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу (т. 1 а. с. 7-10).

Матеріалами справи також підтверджено, що 13 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №490040473-П за умовами якого ОСОБА_1 поручився за виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань по кредитному договору №490040473, укладеному між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 11).

Також судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11 627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6 046,01 доларів США та пеню у розмірі 111 580 доларів США, а всього 129 253,65 доларів США, яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року (т. 1 а. с. 119).

Крім того, з наявних у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з державного реєстру банків, сформованого 02 грудня 2022 року у зв`язку зі зміною найменування банку, судом встановлено, що АТ «Альфа-Банк» було змінено найменування на АТ «Сенс Банк» (т. 1 а. с. 129-130).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21 частково задоволено позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, де стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 320 126,01 грн., та понесені і документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 4 801,89 грн., у рівних частках по 2 400,95 грн. з кожного (т. 1 а. с. 207-215).

Судом також встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року в справі №932/3801/21 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 та залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, яка набрала законної сили 06 березня 2024 року (т. 2 а. с. 22-26).

Також судом встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року у справі №403/14529/12 задоволено заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Шевкової К.І. про виправлення описки в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, вказавши в резолютивній частині вказаного рішення, що стягненню солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» підлягає пеня в сумі 98104,48 грн. (т. 2 а. с. 33-34).

Більш того, судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі № 403/14529/12 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 і скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 травня 2025 року, та задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, відповідно до якої викладено другий абзац резолютивної частини рішення в редакції: «стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» () заборгованість за кредитним договором № 490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6046,01 доларів США та пеню у розмірі 98 104,48 гривень, а всього 17673,65 доларів США та 98 104,48 гривень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata -остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеною в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц, нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність й обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Аналіз відповідних норм процесуального права свідчить, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були й не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (п.п. 3,7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»).

Частиною 3 статті 429 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до п. 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі «Bellet v. France» суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що, по-перше, вона існувала на час розгляду справи; по-друге, ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; по-третє, вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Тобто, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишалися невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Тому, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині перегляду за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21, оскільки на час прийняття судом вищевказаного рішення суду не було відомо, що у рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року, було допущено описку, яку виправлено лише на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі №403/14529/12, відповідно до якої у резолютивній частині рішення виправлено описку та солідарно стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в загальному розмірі 17673,65 доларів США та 98 104,48 гривень, а не 129 253,65 доларів США, тому вказана обставина є нововиявленою, яка не була і не могла бути відома суду під час розгляду справи та не могла бути встановлена з огляду на наявні у справі на час розгляду спору судом докази, але мала істотне значення для правильного вирішення справи, отже заява ОСОБА_1 у частині скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року підлягає частковому задоволенню, а саме в зміні вищевказаного рішення суду в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, який міститься в позовній заяві, з урахуванням змісту постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі №403/14529/12, якою викладено другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції: «стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490040473 від 13 червня 2007 року за тілом кредиту 11 627,64 доларів США, заборгованість по відсоткам в сумі 6 046,01 доларів США та пеню у розмірі 98 104,48 гривень, а всього 17673,65 доларів США та 98 104,48 гривень», зазначає, що розрахунок є невірним, оскільки здійснивши перерахунок судом встановлено, що сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками у загальному розмірі 17 673,65 доларів США у гривневому еквіваленті (з урахуванням офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 26 квітня 2021 року 29,9014 грн.) фактично становить: (17 673,65 х 29,9014) + 98 104,48 = 626 571,36 грн., а не 3 606 339,65 грн., як було зазначено позивачем у позовній заяві і своїх письмових поясненнях по суті заявлених вимог.

Разом з тим, з врахуванням заяви відповідачів щодо застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про необхідність застосування строку позовної давності на яку посилаються відповідачі, та вважає, що солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають три проценти річних від простроченої суми боргу, нараховані у межах строку позовної давності за три роки до звернення АТ «Сенс Банк» до суду з позовною заявою (12 травня 2021 року дата фактичного отримання судом позовної заяви) і в межах заявленого позивачем до стягнення періоду, тобто з 12 травня 2018 року до 26 квітня 2021 року (визначена позивачем дата закінчення розрахунку).

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов переконання, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача три проценти річних за період з 12 травня 2018 року до 26 квітня 2021 року у сумі 55 618,94 грн. (з урахуванням строків позовної давності).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому сума судового збору підлягає стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 834,28 грн. (55 618,94 грн. * 8 821,21 грн. / 588 080,37 грн.).

Оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням у розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України в солідарному порядку, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 834,28 грн., тобто по 417,14 грн. з кожного.

Також згідно із ч. 3 ст. 444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно із ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження №61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №569/15646/16-ц (провадження №14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі №405/3788/19 (провадження №61-826св22).

Виходячи з того, що поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суд повинен задовольнити відповідну заяву та повернути відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених статтею 445 ЦПК України, яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Згідно з відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. №13467 від 25 серпня 2025 року, на виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження №78425348 з примусового виконання виконавчого листа №932/3801/21, який 03 червня 2025 року видано Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 320 126,01 грн. 31 липня 2025 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а також знято арешт з усього майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Загальна сума стягнутих грошових коштів у рамках виконавчого провадження складає 332 102,87 грн. (127 745,39 грн. розподілена та перерахована сума стягнутих грошових коштів у результаті опрацювання платіжних інструкцій; 0,04 грн. залишок надмірно стягнутих коштів; 204 357,44 грн. сума, яка ОСОБА_1 була самостійно сплачена на рахунки стягувача АТ «Сенс Банк»).

Разом з тим, матеріали справи також містять платіжні інструкції від 24 червня 2025 року на суму 0,09 грн., від 27 червня 2025 року на суму 4 416,14 грн., від 02 липня 2025 року на суму 15 697,21 грн., від 11 липня 2025 року на суму 34 266,57 грн., від 23 липня 2025 року на суму 43 953,96 грн., що не заперечувалось представником АТ «Сенс Банк».

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 було в порядку виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21 перераховано грошові кошти в розмірі 320 126,01 грн. та суму судового збору 2 400,95 грн. на рахунок отримувача АТ «Сенс Банк», а вказане рішення суду було змінено за результатами перегляду за нововиявленими обставинами в частині стягнення заборгованості в меншому розмірі 55 618,94 грн.

Отже, перерахованою в рахунок виконання рішення суду на користь АТ «Сенс Банк» є сума трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 320 126,01 грн. та судові витрати у справі у вигляді судового збору 2 400,95 грн., що є підставою для повороту виконання рішення в частині 266 490,88 грн. (320 126,01 грн. + 1 983,81 грн. (сума судового збору 2 400,95 грн. 417,14 грн.) 55 618,94 грн.).

Також ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом з тим, під час судового розгляду було встановлено, що виконавче провадження №78425348 з примусового виконання виконавчого листа №932/3801/21, який видано 03 червня 2025 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року в справі №932/3801/21 було змінено в частині стягнення заборгованості в меншому розмірі, тому суд не вбачає підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а також зазначає, що таке питання розглядається в порядку розділу VI Цивільного процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у частині розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що така заява ОСОБА_1 була частково задоволена судом, а тому сума судового збору підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 у розмірі 10 585,46 грн. / 2 = 5 292,73 грн.

Таким чином з АТ «Сенс Банк» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 5 292,73 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 207, 256, 261, 267, 524, 533-535, 566, 599, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355, 432, 444 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі №932/3801/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України змінити та задовольнити частково в меншому розмірі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 55 618,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 417,14 грн.

Допустити поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у справі №932/3801/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» () повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку повороту виконання рішення суду грошові кошти в розмірі 266 490,88 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5 292,73 грн.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: Т.П. Терещенко

.