ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/818/16-ц Номер провадження 22-ц/814/4306/25Головуючий у 1-й інстанції Просіна Я.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

учасники справи:

представник стягувача ДзехТ.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Украгазбанк»

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2025 року, постановлену суддею Просіною Я. В., повний текст ухвали складений дата не вказана

у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В:

15.09.2025 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, в якому просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань.

Подання мотивоване тим, що у приватного виконавця на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №64858300, до складу якого входить: - виконавче провадження №64837091, відкрите постановою від 16.03.2021, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 07.11.2011 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №2-894/10, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості, що виникла станом на 23.05.2011 за кредитним договором з штрафними санкціями у розмірі 18 689,85 доларів США, яка складається з: простроченої суми по кредиту 154,67 доларів США, суми кредиту, що підлягає достроковому стягненню 17 933,64 доларів США, заборгованість по процентам 55,29 доларів США, несвоєчасну сплату процентів 77,29 доларів США та 1491,17 грн судового зору, 120 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; - виконавче провадження №64837382, відкрите постановою від 16.03.2021, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14.09.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №539/818/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості по сплаті процентів за користування кредитним договором №720 к-ф від 18.08.2008 в сумі 8 565,15 доларів США, пені за порушення строків повернення кредиту за договором в сумі 4 120,04 доларів США та пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в сумі 9 255,30 доларів США, а всього 21 940,49 доларів США (16.03.2021 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №№64837091, 64837382 у зведене виконавче провадження №64858300); - виконавче провадження №76677413, відкрите постановою від 29.11.2024, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14.09.2016 Лубенським районним судом Полтавської області у справі №539/818/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» судового збору у розмірі по 8 505,83 грн (29.11.2024 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №76677413 до зведеного виконавчого провадження №64858300). На виконання вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021 ВП №64837091 (вих. №4068), постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021 ВП №64837382 (вих. №4063), постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2024 ВП №76677413 (вих. №56294) направлені боржнику рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчих документах: АДРЕСА_1 . Втім, у зв`язку з неповерненням на адресу офісу приватного виконавця ані рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, ані самих поштових відправлень з причин, що не залежали від виконавця, 11.08.2025 на адресу боржника повторно було направлено постанови про відкриття виконавчих проваджень №№64837091, 64837382 від 16.03.2021 та постанову про відкриття виконавчого провадження №76677413 від 29.11.2024, разом із викликом приватного виконавця №38478. Вказані документи були направлені рекомендованим поштовим відправленням №06 011 8065 75 70 з повідомленням про вручення. Як вбачається з витягу з сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» за штрих-кодовим ідентифікатором №06 011 8065 70, отримувач ОСОБА_1 поштове відправлення разом з постановами про відкриття виконавчих проваджень отримала 16.08.2025. За таких обставин, боржнику достеменно відомо про відкриття виконавчих проваджень №№64837091, 64837382, 76677413 та про свій обов`язок щодо виконання відповідних судових рішень. Після відкриття виконавчих проваджень було проведено комплекс виконавчих дій, направлених на перевірку майнового стану боржника та виявлення рухомого, нерухомого чи іншого майна, за рахунок якого можна б було забезпечити виконання вимог за виконавчими документами та вжито наступні заходи примусового виконання. Згідно інформації, наданої на запит до ДМС України, місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . 16.03.2021, в порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення реального виконання рішення, винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження. Відомості про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером обтяження 41015663 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером обтяження 28659093. З відповіді ДФС України встановлено, що у боржника як фізичної особи-підприємця відсутні відкриті банківські рахунки. B ході примусового виконання виконавчих листів встановлено, що у боржника наявні в АТ КБ «Приватбанк». На підставі отриманої інформації про відкриті рахунки винесено постанову про арешт коштів боржника від 29.08.2025 ВП №64837382, яку направлено для виконання зазначеній банківській установі. Однак, на арештованих рахунках не виявлено грошових коштів, достатніх для задоволення в повному обсязі вимог за виконавчими документами. Крім того, 29.08.2025 до інших банківських установ направлено вимогу приватного виконавця №41785 про отримання інформації щодо відкритих рахунків боржника та залишків коштів на відповідних рахунках, щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Станом на теперішній момент відповіді на зазначену вимогу не надійшли. Згідно відповіді з ДПС України у боржника відсутні офіційні джерела доходів. На підставі відповіді з ПФУ встановлено, що боржник отримує пенсію, однак рішенням Конституційного Суду №3-р(II)/2023 від 22.03.2023 норму, що регулює порядок звернення стягнення на пенсію, визнано неконституційною. Згідно відповіді з МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані. З відповіді Управління держпраці у Полтавській області №09-11/2742 від 31.03.2021 встановлено, що за боржником великотоннажні, або інші технологічні транспортні засоби не зареєстровані. На підставі відповіді з Державної служби морського та річкового транспорту України №2644/03/15-21 від 08.04.2021 встановлено, що за боржником судна не зареєстровані. Згідно відповіді з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» №565/8-11 від 14.04.2021 боржник не зареєстрований як власник тварин. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №10/04/7012 від 01.04.2021 боржник значними пакетами акцій емітентів (5 відсотків і більше статутного капіталу) не володіє. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 . Разом з тим, згідно відомостей, наявних в реєстрі, зазначений об`єкт нерухомого майна перебуває в іпотечній заставі у стягувача. На сьогоднішній день, в силу приписів пункту 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Таким чином, звернути стягнення на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 на даний час неможливо, а іншого нерухомого майна, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у боржника не виявлено. У результаті вжитих заходів примусового виконання та виконавчих дій під час здійснення примусового виконання судових рішень встановлено відсутність у боржника грошових коштів, достатніх для задоволення вимог за виконавчими документами, а також відсутність належного боржниці рухомого, нерухомого чи іншого майна. Заходами, вжитими приватним виконавцем, не вдалося виявити інші активи боржника, на які можливо звернути стягнення і тим самим виконати зазначені рішення в повному обсязі. 11.08.2025 на адресу боржника рекомендованим поштовим відправленням №06 011 8065 75 70 направлено виклик приватного виконавця №38478, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця у визначений день та час. Як вже зазначалося вище, поштове відправлення №06 011 8065 75 70 разом з викликом було отримане боржником. Втім, у порушення п.5 ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», законна вимога приватного виконавця не виконання, боржник не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Така поведінка боржника свідчить про свідоме умисне ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань за виконавчими документами. Як вбачається з рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2011 у справі №2-894/11, опублікованого в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_1 позов ПАТ АБ «Украгазбанк» про стягнення з неї заборгованості по кредиту з штрафними санкціями у розмірі 18 689, 85 доларів США, яка складається з: простроченої суми по кредиту 154,67 доларів США, суми кредиту, що підлягає достроковому стягненню 17 933,64 доларів США, заборгованості по процентам 468,96 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 55,29 доларів США, несвоєчасну сплату процентів 77,29 доларів США, визнала повністю. У свою чергу, з рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.06.2016 у справі №539/818/16-ц вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з проханням розглянути справу без її участі, покладається на рішення суду. Такими діями вона не заперечувала наявність заборгованості, визнаючи її фактичне існування. Отже, викладене вище підтверджує достовірну обізнаність боржника про судові рішення, якими з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість, та визнання такої заборгованості, а відтак, покладає на боржника обов`язок виявляти належну зацікавленість у перебігу виконавчого провадження. Однак, не дивлячись на вищенаведені заходи, вжиті у межах зведеного виконавчого провадження №64858300 щодо примусового виконання виконавчих листів, виданих Лубенським міськрайонним судом Полтавської області від 16.03.2021 у справі №2-894/10, у справі №539/818/16-ц та від 29.11.2024 у справі №539/818/16-ц, судові рішення боржником так і не було виконано, в тому числі будь-яких дій, спрямованих на їх хоча б часткове виконання, не було також здійснено. Натомість, згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Полтавській області №5301.4.3.1-3294/53.1-21 від 25.03.2021 встановлено, що ОСОБА_1 документована 18.12.2012 паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 від 12.12.2019. Згідно відповіді з ДПСУ боржник в період з 16.03.2021 по 11.08.2025 здійснював перетин державного кордону. Останній перетин відбувся 05.06.2022 у напрямку в`їзд. Зважаючи на невиконання боржником своїх обов`язків у виконавчому провадженні, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 ознак умисної бездіяльності, існує обґрунтований ризик виїзду боржника за межі України з метою ухилення від виконання судових рішень. У зв`язку з цим виникла необхідність звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2025 року у задоволенні подання приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що посилання приватного виконавця у поданні на наявність у боржника невиконаних зобов`язань як на підставу тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, не заслуговують на увагу, оскільки лише обізнаність боржника не може поза розумним сумнівом свідчити про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання свого зобов`язання перед стягувачем.Отже, аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд першої інстанції дійшов висновку, що приватним виконавцем не надано достатніх та належних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання.

В апеляційній скарзі АБ «Украгазбанк», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були належним чином проаналізовані та досліджені ті обставини, що у самостійному порядку вимоги виконавчих документів ОСОБА_1 не виконані. Боржник була належним чином повідомленою про відкриття виконавчого провадження. Станом на теперішній час ОСОБА_1 не вжито жодних заходів щодо виконання вимог виконавчих документів та не надано жодних пояснень стосовно не виконання вимог виконавчих документів і законних вимог виконавця. ОСОБА_1 на постійній основі вчиняються дії, що ускладнюють виконання рішення, а саме не подано виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, своєчасно не з`являється на вимогу виконавця (з моменту відкриття виконавчого провадження боржник жодного разу не з`явилась на прийом на вимогу приватного виконавця), неодноразово полишала територію України. Усе вищевикладене свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень. Судом першої інстанції не враховано, що виконати вимоги виконавчого документа без застосування обмеження боржника у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 не є можливим та що таке обмеження буде пропорційним меті його застосування.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 26.11.2025 не з`явилися інші учасники процесу, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 03.11.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та засобами поштового зв`язку (а.с. 130-133), які були доставлені до електронних кабінетів та засобами поштового зв`язку. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 31.10.2025 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 26.11.2025 о 10-00 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як встановлено судом першої інстанції, на примусовому виконанні приватного виконавця Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження №64858300, до складу якого входить: - виконавче провадження №64837091, відкрите постановою від 16.03.2021, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 07.11.2011 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №2-894/10, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості, що виникла станом на 23.05.2011 за кредитним договором з штрафними санкціями у розмірі 18 689,85 доларів США, яка складається з: простроченої суми по кредиту 154,67 доларів США; суми кредиту, що підлягає достроковому стягненню 17 933,64 доларів США; заборгованості по процентам 55,29 доларів США; несвоєчасна сплата процентів 77,29 доларів США та 1491,17 грн судового збору, 120 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; - виконавче провадження №64837382, відкрите постановою від 16.03.2021, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14.09.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №539/818/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості по сплаті процентів за користування кредитним договором №720 к-ф від 18.08.2008 в сумі 8 565,15 доларів США, пені за порушення строків повернення кредиту за договором в сумі 4 120,04 доларів США та пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в сумі 9 255,30 доларів США, а всього 21 940,49 доларів США (16.03.2021 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №№64837091, 64837382 у зведене виконавче провадження №64858300); - виконавче провадження №76677413, відкрите постановою від 29.11.2024, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14.09.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №539/818/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» судового збору у розмірі по 8 505,83 грн (29.11.2024 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №76677413 до зведеного виконавчого провадження №64858300) (а.с. 62-69).

У рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем було вжито заходів з метою перевірки майнового стану боржника та було встановлено, що у нього відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Разом з тим, на думку стягувача, боржник ухиляється від виконання судового рішення, оскільки боржник обізнаний про судові рішення, якими з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість, та визнання такої заборгованості, а відтак, покладає на боржника обов`язок виявляти належну зацікавленість у перебігу виконавчого провадження. Однак, не дивлячись на вищенаведені заходи, вжиті у межах зведеного виконавчого провадження №64858300 щодо примусового виконання виконавчих листів, виданих Лубенським міськрайонним судом Полтавської області від 16.03.2021 у справі №2-894/10, у справі №539/818/16-ц та від 29.11.2024 у справі №539/818/16-ц, судові рішення боржником так і не було виконано, в тому числі будь-яких дій, спрямованих на їх хоча б часткове виконання, не було також здійснено.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні подання.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

При цьому, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання таких зобов`язань. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

При цьому, судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У відповідності до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. є тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань.

Розглядаючи подання, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частина 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положення статті 6 цього Закону передбачають, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. (частина 3 статті 441 ЦПК України).

Частина 4 статті 441 ЦПК України передбачає, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідно рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Отже, задоволення подання державного чи приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення належними та допустимими доказами факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні непереборні обставини.

Разом із тим, сам по собі факт невиконання боржником судового рішення, якщо відсутні відомості про умисне ухилення його від виконання цього зобов`язання, не є підставою для обмеження права боржника у виїзді за межі України.

Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції, та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, свідомо не вживає жодних заходів для виконання судового рішення, маючи для цього реальні можливості.

Право державного чи приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, тобто наявність лише самого зобов`язання, не може бути підставою для звернення державного чи приватного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відсутність у боржника коштів, рухомого та нерухомого майна, за рахунок яких було б можливим виконання рішення суду, також не свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Невиконання судового рішення може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо, однак воно може бути суб`єктивним, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосовано як крайній захід до боржника, коли державним чи приватним виконавцем вжито всіх можливих заходів примусового виконання судового рішення, оскільки це матиме наслідком обмеження конституційного права громадянина.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження №64858300, до складу якого входить:

- виконавче провадження №64837091, відкрите постановою від 16.03.2021 (а.с. 63), з

примусового виконання виконавчого листа, виданого 07.11.2011 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №2-894/10, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості, що виникла станом на 23.05.2011 за кредитним договором з штрафними санкціями у розмірі 18 689,85 доларів США, яка складається з: простроченої суми по кредиту 154,67 доларів США, суми кредиту, що підлягає достроковому стягненню 17 933,64 доларів США, заборгованості по процентам 55,29 доларів США, несвоєчасну сплату процентів 77,29 доларів США та 1491,17 грн судового зору, 120 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи;

- виконавче провадження №64837382, відкрите постановою від 16.03.2021 (а.с. 65), з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14.09.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №539/818/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по сплаті процентів за користування кредитним договором №720 к-ф від 18.08.2008 в сумі 8 565,15 доларів США, пені за порушення строків повернення кредиту за договором в сумі 4 120,04 доларів США та пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в сумі 9 255,30 доларів США, а всього 21 940,49 доларів США (16.03.2021 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №№64837091, 64837382 у зведене виконавче провадження №64858300) (а.с. 66);

- виконавче провадження №76677413, відкрите постановою від 29.11.2024, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14.09.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі №539/818/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судового збору у розмірі по 8 505,83 грн (а.с. 68).

29.11.2024 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №76677413 до зведеного виконавчого провадження №64858300 (а.с. 69).

Згідно інформації, наданої на запит до ДМС України, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 73 зворот).

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021 ВП №64837091, постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021 ВП №64837382, постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2024 ВП №76677413 направлені ОСОБА_1 рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчих документах: АДРЕСА_2 .

12.08.2025 на адресу ОСОБА_1 повторно направлено постанови про відкриття виконавчих проваджень №№64837091, 64837382 від 16.03.2021 та постанову про відкриття виконавчого провадження №76677413 від 29.11.2024, разом із викликом приватного виконавця №38478. Вказані документи були направлені рекомендованим поштовим відправленням № 570 з повідомленням про вручення (а.с. 70-72).

Як вбачається з витягу з сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», за штрих-кодовим ідентифікатором №570 отримувач Клименко С.А. поштове відправлення разом з постановами про відкриття виконавчих проваджень отримала 16.08.2025 (а.с. 73).

16.03.2021 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження. Відомості про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером обтяження 41015663 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером обтяження 28659093 (а.с. 74).

Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Полтавській області №5301.4.3.1-3294/53.1-21 від 25.03.2021 встановлено, що ОСОБА_1 документована 18.12.2012 паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 від 12.12.2019 (а.с. 89).

З відповіді Управління Держпраці у Полтавській області №09-11/2742 від 31.03.2021 встановлено, що за ОСОБА_1 великотоннажні, або інші технологічні транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 79).

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №10/04/7012 від 01.04.2021 ОСОБА_1 значними пакетами акцій емітентів (5 відсотків і більше статутного капіталу) не володіє (а.с. 80 зворот, 81).

На підставі відповіді з Державної служби морського та річкового транспорту України №2644/03/15-21 від 08.04.2021 встановлено, що за ОСОБА_1 судна не зареєстровані (а.с. 79 зворот).

Згідно відповіді з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» №565/8-11 від 14.04.2021, ОСОБА_1 не зареєстрована як власник тварин (а.с. 80).

Згідно відповіді з ДПСУ №286515753 від 11.08.2025, ОСОБА_1 у період з 16.03.2021 по 11.08.2025 здійснювалп перетин державного кордону. Останній перетин відбувся 05.06.2022 у напрямку в`їзд (а.с. 88 зворот).

11.08.2025 на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням №570 направлено виклик приватного виконавця №38478, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця у визначений день та час (а.с. 83 зворот, 84).

З відповіді ДФС України №289214927 від 26.08.2025 встановлено що у ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця відсутні відкриті банківські рахунки (а.с. 75).

29.08.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника від ВП №64837382, яку направлено для виконання АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 76).

29.08.2025 до банківських установ направлено вимогу приватного виконавця №41785 про отримання інформації щодо відкритих рахунків боржника та залишків коштів на відповідних рахунках, щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (а.с. 76 зворот, 77).

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України №290686550 від 05.09.2025 встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 3 323 грн (а.с. 78)

.

Згідно відповіді з МВС України №290710196 від 05.09.2025, за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 78 зворот).

З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №442326218 від 05.09.2025 встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 (а.с. 81 зворот-83).

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, приватним виконавцем не надано достатніх та належних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду,то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки сам факт відкриття виконавчого провадження, вжиття приватним виконавцем передбачених законом заходів для виконання судового рішення та його невиконання боржником, не свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, а відтак не свідчить і про необхідність застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Украгазбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов