ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/625/25
Позовне провадження Провадження № 2/170/215/25
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2025 року сел. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Стрілець Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Копитко І.О.,

представника позивача Шидзінського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Шацьк та в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Шидзінського Івана Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, треті особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Шидзінський І.В. звернувся в суд з позовом про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Позовні вимоги обгрунтовував наступним.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Проживала однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу батьків, в 2011 році залишилася проживати з матір`ю, проте підтримувала тісний зв`язок з батьком, проводили разом час. Після розлучення, матір заявниці ОСОБА_5 звернулася до суду про стягнення аліментів. 12 травня 2016 року, Рогатинським районним судом Івано-Франківської області було прийнято рішення про стягнення аліментів з батька позивача ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісяця, до досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття, позивач продовжувала навчатися в Рогатинському державному аграрному коледжі, на аліменти батька не подавали, оскільки у них (батька та доньки) були досить доброзичливі стосунки, вони, за можливості, проводили час разом, батько систематично надавав грошову допомогу у вигляді необхідних витрат на купівлю одягу, взуття, речей першої необхідності, продуктів харчування. До 26.06.2019 позивач навчалась в Рогатинському державному аграрному коледжі, де здобула спеціальність "Фельдшер ветеринарної медицини". З 01.09.2019 року вступила в Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З Гжицького, де навчалась на денній формі навчання. Батько цікавився її навчанням та підтримував вибір майбутньої професії. Після досягнення повноліття, будучи студенткою Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького, позивач навчалася на денній формі навчання, не мала власного джерела доходу, відтак постійно перебувала на утриманні батька ОСОБА_4 . Батько досить часто давав готівкові кошти на оплату за проживання в гуртожитку, придбання особистих речей, продуктів харчування. Коли батько проходив військову службу, приїжджаючи у відпустку, передавав кошти на утримання позивача колишній дружині ОСОБА_5 , з якою підтримували дружні стосунки до його загибелі.

Покійний батько, ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_2 , а його теперішня дружина ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - в АДРЕСА_3 . Оскільки він з дружиною проживали за різними адресами ОСОБА_6 часто допомагала батькові в господарстві. Коли померла її бабуся ОСОБА_7 , ОСОБА_6 допомагала батькові з організацією похорону.

ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.04.2024 року №263 та свідоцтвом про смерть, виданим 06.04.2024, серія НОМЕР_3 .

Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 19 лютого 2025 року № 574 поранення, яке призвело до смерті та причина смерті батька, пов`язана із захистом Батьківщини.

Також військовою частиною НОМЕР_2 доньці ОСОБА_6 видано довідку про безпосередню участь її батька, солдата ОСОБА_4 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка стала підставою для надання позивачу статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та отримання відповідного посвідчення.

На момент загибелі батька ОСОБА_4 , ОСОБА_6 була студенткою 6 курсу факультету "Ветеринарної гігієни, санітарії і експертизи Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького", навчалася на денній формі навчання та отримувала стипендію.

Позивач жодних інших виплат та видів соціальних допомог не отримувала, а тому батькове утримання було для неї постійним і основним джерелом до існування.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, вона є спадкоємцем 1/3 частини усього майна померлого батька ОСОБА_4 .

Факт перебування позивача на утриманні батька ОСОБА_4 підтверджується доданими позовної заяви копією диплома магістра, що підтверджує той факт, що вона навчалась на денній формі навчання на момент смерті батька, довідкою про доходи, а саме отриманням стипендії і відсутністю інших доходів та свідченнями рідних і знайомих.

Після батькової смерті, на початку квітня 2024 року, позивач звернулась до Рогатинського відділу Івано-Франківського РТЦК щодо виплати одноразової допомоги по загибелі батька. Однак, їй відмовили в прийомі документів та повідомили, що для вирішення порушеного питання їй необхідне судове рішення про встановлення юридичного факту перебування на утриманні.

16 липня 2025 року позивач звернулась до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні батька ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період проходження військової служби. Суд своєю ухвалою від 05.08.2025 заяву ОСОБА_8 залишив без розгляду, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , представник Міністерства оборони України заперечують та не визнають факт перебування ОСОБА_1 на утриманні батька ОСОБА_4 , а це означає, що обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження, на підставі наданих сторонами доказів.

Враховуючи зазначене, представник позивача просив позов задовольнити, винести рішення, яким встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні батька ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 11.02.2014 між нею та ОСОБА_4 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_4 у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 . З 2015 по 2018 рік під час перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, вона разом із чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_3 спільно проживали однією сім`єю в м. Рогатин. В серпні 2018 відповідач приняла рішення повернутись на роботу в сел. Шацьк, оскільки чоловік не мав постійної роботи та його заробітки мали тимчасовий характер. Не дивлячись на відстань, фінансові та життєві труднощі в період шлюбу вони підтримували сімейні відносини, приїжджали один до одного, морально, фізично та матеріально допомагали та довіряли один одному. На підтвердження даних обставин відповідач надала суду копії квитанцій про оплату нею комунальних послуг за місцем проживання ОСОБА_4 та про безготівкові перекази 2020-2021 роках, коли ОСОБА_4 не мав заробітку. Також і він перераховував на рахунок відповідача кошти під час його служби в ЗСУ. З вересня 2018 року ОСОБА_9 перебував по догляду за свекрухою - ОСОБА_7 , а в жовтні 2020 вона тяжко захворіла, не могла вставати. Догляд за свекрухою ліг на плечі ОСОБА_4 , який на той час ніде не працював та був оформлений по догляду за нею. В той період вона приїжджала допомагати чоловікові, але була обмежена днями відпустки, тому вони просили сусідку ОСОБА_10 , яка надавала їм допомогу. На момент вступу ОСОБА_1 в університет в 2019 році у чоловіка відповідачки ОСОБА_9 не було можливості працювати, оскільки він доглядав за свекрухою. Його дохід в період з вересня 2018 по січень 2021 становив близько 100 грн. на місяць. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла свекруха ОСОБА_7 . В організації похорону допомагало багато людей: сусіди, друзі та родичі чоловіка. В березні 2021, через півтора місяця після смерті свекрухи, чоловік переніс операцію на спинну грижу, певний час він не міг працювати. З серпня 2021 по січень 2022 офіційно працював охоронцем сільськогосподарських угідь в різних населених пунктах, тому на той час в Рогатині він переважно не проживав. З 24 лютого 2022 року, після повномасштабного вторгнення ОСОБА_4 пішов добровольцем в ЗСУ. З квітня 2022 року його мобілізували. Під час служби чоловік приходив у відпустку орієнтовно 2 рази на рік по 15 днів. Під час його відпустки вона з дитиною завжди приїжджали в м. Рогатин або він приїжджав до сел. Шацьк. А були випадки, що вони разом зустрічались у містах, наближених до його служби. Тому, у ОСОБА_11 є сумнів у тому, що під час відпусток ОСОБА_4 передавав кошти на утримання позивача. Відповідач просила суд ухвалити рішення відповідно до законодавства України.

Представник третьої особи Міністерства оборони України Ткачук В.В. подав письмові пояснення, в яких зазначив, що надані до позову докази перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 є хибними, суперечать нормам чинного законодавства та судовій практиці. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалась померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була неодноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 Горблянський В.Я. письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено факт перебування на утриманні ОСОБА_4 .

Ухвалою Шацького районного суду 27 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року ОСОБА_2 залучено в якості законного представника малолітньої ОСОБА_3 .

Представник позивача адвокат Шидзінський І.В. в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , яка є відповідачем у даній справі, в судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити у її відсутності, при ухваленні рішення покликається на розсуд суду.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом установлені наступні фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі коли є спір про право, він розглядається в порядку позовного провадження.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є дочкою військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , старшого солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадського стану Рогатинського району Івано-Франківської області. Матір`ю позивача є ОСОБА_5 , колишня дружина ОСОБА_4 (а.с. 20).

Згідно з Витягу з Реєстру територіальної громади від 13.03.2025 року, зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_4 , виданого 29 червня 2019 року, ОСОБА_1 закінчила у 2019 році Рогатинський державний аграрний коледж, здобула кваліфікацію: освітньо-кваліфікаційний рівень молодший спеціаліст, спеціальність "Ветеринарна медицина" професійна кваліфікація "фельдшер ветеринарної медицини" (а.с. 11).

З Диплома магістра серії НОМЕР_5 , виданого 1 липня 2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 закінчила у 2024 році Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнології імені С.З. Гжицького. Здобула кваліфікацію: ступінь вищої освіти магістр, галузь знань "Ветеринарна медицина", спеціальність "Ветеринарна гігієна, санітарія і експертиза", професійна кваліфікація "Магістр з ветеринарної гігієни, санітарії та експертизи. Лікар ветеринарної медицини з громадського здоров`я" (а.с.10). Отже, судом встановлено, що після досягнення повноліття ОСОБА_1 продовжувала навчатись.

Батько позивача після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 проживав окремо.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 11.02.2014, яке було додане відповідачем до відзиву вбачається, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з матір`ю позивача, перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого у них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 67).Подружжя проживало окремо з серпня 2018 рок, ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 в сел. Шацьк, а ОСОБА_4 в м. Рогатин. З копії квитанцій доданих відповідачем ОСОБА_2 до відзиву вбачається, що відповідач здійснювала оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання ОСОБА_4 в м. Рогатин, подружжя здійснювало переказ коштів один одному (а.с. 68-76).

ІНФОРМАЦІЯ_9 загинув батько позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 21) та Витягом з протоколу засідання штатної ВЛК №574 від 19 лютого 2025 року, в якому зазначено, що поранення старшого солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_7 "Вибухова травма з уламковими ушкодженнями голови, тулуба, обох нижніх кінцівок. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків", яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Поранення, яке призвело до смерті, та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 6).

З довідки військової частини № НОМЕР_2 від 21.08.2024 виданої ОСОБА_1 вбачається, що загиблий солдат ОСОБА_4 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у населених пунктах Донецької області: Новокалинове Покровського району, Ямполівка, Зарічне та Торське Краматорського району (а.с. 12).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2025 вбачається, що спадкоємцями земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0719 га, кадастровий номер :01:116:0007, яка на день смерті належала ОСОБА_4 є: дружина ОСОБА_12 , 1/3 частка; донька ОСОБА_1 , 1/3 частка; донька ОСОБА_3 , 1/3 частка (а.с. 19).

Позивач зазначає, що в квітні 2024 року вона зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо виплати одноразової допомоги по загибелі батька, який постійно під час навчання неї у вищому учбовому закладі надавав їй кошти на оплату за проживання в гуртожитку, придбання особистих речей, продуктів харчування. Однак, їй було відмовлено в прийнятті документів та повідомлено, що для вирішення порушеного питання їй необхідне судове рішення про встановлення факту перебування на утриманні батька ОСОБА_4 .

З копії ухвали Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2025 року вбачається, що заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - факту перебування особи на утриманні, залишено без розгляду. Заявниці роз`яснено, що вона має право подати позов на загальних підставах (а.с. 22).

Пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Ця категорія справ, відповідно до частини другої статті 193 ЦПК України підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі №200/14136/17, суд не може розглядати справу в порядку окремого провадження, якщо із заяви вбачається спір про право.

Тому ОСОБА_1 звернулась до Шацького районного суду Волинської області в порядку позовного провадження.

Суд визначив, що встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні батька до загибелі останнього є необхідним позивачу для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168), і саме у зв`язку з тим, що позивач не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 2 даної норми, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Порядок виплати та перелік документів необхідних для призначення виплати одноразової грошової допомоги визначений «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі за текстом - Закон № 2262-XII) визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Згідно статті 31 Закону Закон № 2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно сформованої судової практики повне утримання означає відсутність у члена

сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання позивачем заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_8 , виданого 21.03.2025 Управлінням соціального захисту населення Івано-Франківської РДА, ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого Захисника України (а.с. 17).

Представник позивача у поданій позовній заяві та у судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_1 , навчаючись у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З Гжицького постійно перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_4 , який з квітня 2022 по березень 2024 проходив військову службу в ЗСУ та отримував заробітну плату, оскільки у період навчання їй необхідні були кошти на проживання в гуртожитку, придбання особистих речей, продуктів харчування, а власних коштів окрім стипендії, яка в 2024 році становила 2000 грн. в місяць, вона не мала. Вона була донька померлого батька, який матеріально утримував її. Батько позивача постійно передавав готівкові кошти для забезпечення соціально-побутових потреб позивача, оплату за проживання в гуртожитку.

Те, що ОСОБА_4 надавав кошти на утримання доньки ОСОБА_1 , підтверджується наступними письмовими доказами.

Письмовими поясненнями ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка вказала, що є племінницею ОСОБА_4 , та підтверджує факт утримання ОСОБА_1 її батьком ОСОБА_4 (а.с. 13).

Письмовими поясненнями ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , яка вказала, що підтверджує факт утримання ОСОБА_1 її батьком ОСОБА_4 , оскільки перебувала з ОСОБА_4 в дружніх стосунках більш ніж 15 років. Неодноразово була свідком як ОСОБА_15 передавав кошти для дочки через її матір. Також їй відомо факти спільного відпочинку ОСОБА_6 з батьком, здійснення купівлі одягу та взуття для дочки (а.с. 14).

Письмовим поясненнями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , яка зазначила, що дочка перебувала на утриманні батька ОСОБА_4 . На момент загибелі батька, ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочка навчалась на 6 курсі Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З Гжицького на державній формі навчання. Жодних інших доходів і виплат, окрім утримання її та батькового, їх дочка не отримувала. Під час відпусток ОСОБА_4 передавав особисто їй кошти для утримання їх дочки ОСОБА_1 . Його допомога носила постійний характер та була основним джерелом до існування та проживання дочки ОСОБА_1 . ОСОБА_4 постійно цікавився навчанням дочки та часто телефонував їй. Без його допомоги їй важко було б навчати та утримувати дочку ОСОБА_1 (а.с.15).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, які були додані позивачем в якості додатків до позовної заяви, вбачається, що позивачу була нарахована стипендія за місцем навчання у розмірі 12000 грн. за період з січня по червень 2024 року, тобто по 2000 грн. на місяць (а.с.8).

З обставин викладених в позовній заяві, а також досліджених судом доказів вбачається, що жодних інших виплат та видів соціальних допомог ОСОБА_1 не отримувала, тому батьківське утримання було для неї постійним і основним джерелом для існування.

Надані відповідачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_4 , відповідно до яких сума отриманого доходу ОСОБА_4 в 2019 році становила 401,31 грн., в 2020 році - 411,90 грн., в 2021 році -129175,25 грн., а також індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_4 , не спростовують ту обставину, що батько ОСОБА_1 , який з квітня 2022 по березень 2024 проходив військову службу в ЗСУ та отримував заробітну плату, мав змогу надавати кошти на утримання дочки, яка навчалась (а.с. 77-80).

Суд вважає, що наявні у справі докази підтверджують факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її батька, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання. Доказів протилежного в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту перебування заявника на утриманні батька, який загинув під час виконання обов`язків військової служби, має для заявника юридичне значення і потрібне для виплати одноразової грошової допомоги та обґрунтування заявлених вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого батька. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 на утриманні батька, ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язаних із захистом батьківщини, для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок та військову службу", "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.11.2025

Суддя /підпис/ Н.В.Стрілець Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Стрілець