Справа № 502/1429/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області

про

визнання права власності на спадщину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадщину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП Кілійської міської ради «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 не зареєстровано.

За життя ОСОБА_2 заповітів на своє майно не залишав.

Позивач ОСОБА_1 , будучи дружиною спадкодавця, прийняла спадщину, яка залишилася після смерті чоловіка, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Разом з позивачем, на момент смерті спадкодавця, був зареєстрований та проживав їх син ОСОБА_3 , який подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини.

Донька позивача та померлого ОСОБА_2 ОСОБА_4 , на момент смерті спадкодавця не проживала та не була зареєстрована разом з ним, у встановлений законом строк, подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька.

Отже єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, є його дружина ОСОБА_1 .

Звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав, позивачу було роз`яснено, про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивачу було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Красільнікова Марина Степанівна в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача, Катлабузької (колишня Суворовська) селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 07.11.1982 року Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 07.11.1982 року, пр. що було складено відповідний актовий запис №22 від 07.11.1982 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_6 », /а.с.12/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 21.11.1983 року Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що було зроблено відповідний актовий запис №45 від 21.11.1983 року. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , /а.с. 12/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 14.03.1988 року Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що було зроблено відповідний актовий запис №08 від 14.03.1988 року. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , /а.с. 12/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06.03.2006 року Виконкомом Старотроянівської сільської ради Кілійського Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 18 від 06.03.2006 року, /а. с. 13/.

Відповідно до довідки за вих. № 688 від 09.08.2006 року, виданої Виконкомом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області вбачається, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 843/01-16 від 24.09.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Кілійською районною державною нотаріальною конторою 26.08.2006 року була заведена спадкова справа №395/2006 до майна померлого та видано свідоцтво про право на спадщину за номером у Спадковому реєстрі 41055281 та номером в реєстрі нотаріальних дій 5349, а також за номером у Спадковому реєстрі 41055377 та номером в реєстрі нотаріальних дій 5349, що підтверджується Інформаційною довідкою № 82625925 від 22.09.2025 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82625941 від 22.09.2025 року вбачається, що інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 , 1961 року народження, як заповідача відсутня, /а.с. 35-37/.

Згідно копії спадкової справи №395/2006, заведеної 26.08.2006 року Кілійською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що спільною заявою за вх.. № 559 від 26.08.2006 року заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_2 на користь його дружини ОСОБА_1 .

Згідно заяви за вх.. №560 від 26.08.2006 року, поданої ОСОБА_1 до нотаріальної контори вбачається, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №5349 встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: трактора марки МТЗ-82, 1991 р. випуску, двигун № НОМЕР_5 , заводський № НОМЕР_6 , реєстраційний номер (номерний знак) НОМЕР_7 , зареєстрованого в інспекції Держтехнагляду Кілійського району Одеської області 08.09.2004 року, належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_8 , виданого інспекцією Держтехнагляду Кілійського району Одеської області 08.09.2004 року. Грошових внесків з належними до них процентами і компенсаціями, що зберігаються в Старотроянівській філії №6731/020 Кілійського відділення Ощадного банку №6731 на рахунках № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , належних спадкодавцю.

Згідно виписки з погосподарської книги № 514/12-09 від 03.07.2023 року наданої старостою Старотроянівського старостинського округу Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що згідно даних погосподарської книги №3, обліковий рахунок № НОМЕР_12 відкритий на імя ОСОБА_2 , 1961 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 13.06.1991 року. Крім нього в даному дворі колгоспного типу проживали: його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Нерухомим майном даного двору колгоспного типу є житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,0500 га, в т.ч. присадибна ділянка 0,0500 га, /а.с.9/.

Згідно технічного паспорта, складеного Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа 111,7 кв. метра, житлова площа 62,9 кв. метра), літ. «Б» - навіс, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - літня кухня, літ. «Д1» - сарай, літ. «Е» - убиральня, № 1-4; І - надвірні споруди, /а.с.6-8/.

Згідно довідки №3515 від 18.12.2023 року виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, /а.с.9/.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. ст. 12, 81, 207, 259, 263, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1225, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_13 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа 111,7 кв. метра, житлова площа 62,9 кв. метра), літ. «Б» - навіс, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - літня кухня, літ. «Д1» - сарай, літ. «Е» - убиральня, № 1-4; І - надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан