Справа № 503/2029/25
Провадження № 2-о/503/85/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Новіцької Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,та зобов`язати вчинити певні дії,

встановив:

Заявник подала до суду вище вказану заяву посилаючись на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганську померла її сестра ОСОБА_2 . 06.11.2024 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України та підконтрольне Російській Федерації, функціонально відповідальній за управління тимчасово окупованими територіями України, Жовтневим відділом запису актів цивільного стану м. Луганська департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . З метою державної реєстрації смерті сестри заявник звернулась до Балтського відділу ДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням згаданого вище свідоцтва про смерть. Однак, заінтересована особа у даній справі на звернення заявника відмовила у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 з підстав того, що надане заявником свідоцтво про смерть не може бути підставою для державної реєстрації смерті у відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про що повідомила заявнику своїм листом від 12.11.2024 року за вих. № 1178/24.18-115, в якому також рекомендувала останній звернутись до суду. В свою чергу реєстрація смерті ОСОБА_2 потрібне заявнику, як спадкоємцю померлої, для оформлення спадщини. У зв`язку з чим заявник змушена в порядку окремого провадження подати до суду відповідну заяву, в якій просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганську та зобов`язати відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести запис про смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлялася належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, а також з врахуванням положень ч.2 ст. 317 ЦПК України щодо невідкладності проведення судом розгляду справ даної категорії, про що свідчить довідка про доставку їй 27.11.2025 року повідомлення у додаток «Viber» (а.с.18), на номер телефону зазначений в поданій до суду заяві (а.с.1). При цьому, 01.12.2025 року заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання заінтересована особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 28.11.2025 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документа (а.с.19).

Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому, ч.3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в сел. Красне Знам`я Снігурівського району (наразі сел. Любомирівка Шевченківської сільської громади Миколаївського району) Миколаївської області у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася дитина дочка ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Бюро запису актів громадянського стану Снігурівського району Миколаївської області 18.06.1956 року, актовий запис № 208 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Засілля Жовтневого (наразі Миколаївського) району Миколаївської області у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася дитина дочка ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Засільською сільською Радою депутатів трудящих Жовтневого району Миколаївської області 19.04.1965 року, актовий запис № 47 (а.с.6).

04.12.1976 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила свою дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Жмеринської міської Ради народних депутатів Вінницької області 26.05.1988 року, актовий запис № 321 від 04.12.1976 року (а.с.7).

01.06.1985 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим змінила свою дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Приморської Ради народних депутатів м. Одеси 01.06.1985 року, актовий запис № 566 (а.с.14).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Луганськ (Луганська міська рада) визначено населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місце смерті ОСОБА_2 , а саме: м. Луганськ (Луганська міська рада), є територією, на якій здійснювалась антитерористична операція.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При цьому, пункт 3 ч.1 ст. 3 цього Закону передбачає, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

17.03.2015 року Верховною Радою України прийнято Постанову № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», згідно якої визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

В свою чергу, відповідно до п.6 Розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, територія Луганського району Луганської області вважається тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07.04.2014 року.

06.11.2024 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України та підконтрольне Російській Федерації, функціонально відповідальній за управління тимчасово окупованими територіями України, так званим «Жовтневим відділом запису актів цивільного стану м. Луганська департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , копія якого додана заявником до своєї заяви (а.с.9), згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, про що складено актовий запис № 5 від 06.11.2024 року.

При цьому, за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , виданим Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 03.03.1999 року, про що свідчить копія відповідного паспорту додана заявником до своєї заяви (а.с.8).

Окрім того до своєї заяви заявником також додано роздруківку двох світлин (а.с.10) на яких зображено розташовану на цвинтарі могилу із зазначенням « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Відповідно до положень ч.2-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

При цьому суд вважає за можливе застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Згідно ч.1 і ч.3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

При цьому, пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ вищевказаних Правил визначено які документи є підставами для державної реєстрації смерті.

З метою державної реєстрації смерті сестри ОСОБА_2 заявник ОСОБА_1 , звернулась до Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням копії зазначеного вище свідоцтва про смерть.

Абзацом першим пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

12.11.2025 року Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 з підстав того, що надане заявником ОСОБА_1 свідоцтво про смерть не може бути підставою для державної реєстрації смерті у відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та рекомендував останній звернутись до суду, що підтверджується копією відповідної відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 12.11.2025 року № 1178/24.18-115 (а.с.11).

Відповідно до пункту 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно пункту 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В свою чергу, відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, така позиція також висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 522/16286/18 (провадження № 61-347св20).

Згідно ч.4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Висновки суду

щодо вимоги про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України:

Ураховуючи вище викладене та оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що заявав частині основної вимоги про встановлення самого факту смерті ОСОБА_2 , дати і місця її настання обґрунтована, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, що в свою чергу надасть заявнику, як спадкоємцю, можливість здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 державним органом України для подальшого оформлення спадщини.

щодо вимоги про зобов`язати вчинити певні дії:

Окрім основної вимоги заявником в своїй заяві поданій до суду у порядку окремого провадження також було заявлено похідну вимогу про зобов`язання відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести запис про смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Однак, суд вважає, що саме дане рішення про задоволення вимоги про встановлення самого факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, згідно абзацу шостого (підпункт «ґ») пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, само по собі є підставою для державної реєстрації смерті органом ДРАЦС шляхом внесення відповідного запису про смерть.

У зв`язку з чим вимога заявника про зобов`язання органу ДРАЦС внести запис про смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадянможе бути предметом судового рішення виключно у випадку оскарження бездіяльності щодо виконання судового рішення про встановлення самого факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, а тому її заявлення заявником в своїй заяві поданій до суду у порядку окремого провадження разом із вимогою про встановлення самого факту смерті особи на тимчасово окупованій території Україниє безпідставним внаслідок своєї передчасності.

Тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні похідної вимоги про зобов`язання відповідного органу ДРАЦС вчинити дії щодо внесення запису про смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ; зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 , заінтересована особа: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); місцезнаходження: Одеська область, Подільський район, м. Балта, вул. Ніла Хасевича, 24; ідентифікаційний код юридичної особи в , про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в сел. Красне Знам`я Снігурівського району (наразі сел. Любомирівка Шевченківської сільської громади Миколаївського району) Миколаївської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 на тимчасово окупованій території в м. Луганськ, Луганської області, Україна.

В задоволенні іншої частини вимог про зобов`язання органу державної реєстрації актів цивільного стану вчинити певні дії відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко