Провадження № 2/727/3583/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 грудня 2025 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Літвінова О.Г. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, до Чернівецької міської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

В даному випадку, подана позовна заява не відповідає вимогам статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У матеріалах справи наявна копія згоди Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , про те, що вони як співвласники не проти передати у особисту власність підвальне приміщення позивачці, з огляду на те, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки такої особи.

Проте позивачем не зазначено у позовній заяві третіх осіб, оскільки предметом спору у справі є визнання права власності на нежитлові приміщення в АДРЕСА_2 є коридор І орієнтовною площею 6,9 м.кв., коридор ІІ орієнтовною площею 6,2, м.кв., комара V орієнтовною площею 6,5 м.кв., коридору VІ орієнтовною площею 7 м.кв., комору VІІ орієнтовною площею 4,4 м.кв. та відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є власники квартир та нежитлових приміщень є співвласники спільного майна багатоквартирного будинку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам - не нижче його балансової вартості.

Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даному населеному пункті чи даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, суд звертає увагу позивача, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки майна складається звіт чи акт про оцінку майна.

Тобто, ціна позову повинна бути визначена на момент пред`явлення позову з урахування грошової оцінки об`єктивної ринкової вартості об`єкта.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Проте, до позову не долучено будь-якого документу про оцінку вартості вказаного майна на день звернення з позовом до суду, що свідчить про відсутність підтвердження ціни позову та неможливість встановлення суми судового збору за подання цього позову до суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, до Чернівецької міської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачам, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: О.Г. Літвінова