Справа № 487/8701/25
Провадження № 2/487/4003/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Скоринчук К.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту одноосібного виховання а утримання дитини батьком,

ВСТАНОВИЛА:

У Заводський районний суд м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту одноосібного виховання а утримання дитини батьком.

Позовну заяву подано представником позивача адвокатом Поліщуком Д.О., який діє на підставі ордера серія ВТ №1070000 від 31.10.2025 та договору б/н від 27.09.2025, через систему «Електронний суд».

Ухвалою суду від 21.11.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав не зазначення позивачем позовних вимог.

24 листопада 2025 року канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача, яким усунуто недоліки та подано позовну заяву у новій редакції із зазначенням позовних вимог.

Однак, до заяви не долучено підтвердження надіслання виправленої позовної заяви відповідачеві, як того вимагає ст. 177 ЦПК України.

Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 3 ст.175ЦПК України у позовній заяві повинен міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст.177ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У новій редакції позовної заяви позивач просить суд визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 з ним батьком.

Згідно зі ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частиною 5 ст.19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Разом з тим, позивач не вказав чи звертався він до органу опіки та піклування з приводу вирішення спору щодо місця проживання дітей. У разі якщо зверталася - не зазначив чи надав відповідний орган опіки та піклування висновок про визначення місця проживання дитини та не долучив такого висновку до матеріалів позовної заяви.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акту обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Так, в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Отже, зверненню до суду з вимогою про визначення місця проживання дитини передує звернення особи до органу опіки і піклування з приводу вирішення такого спору і після проведення ряду відповідних заходів опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті проведення відповідних дій.

На виконання зазначених норм, зокрема ст. 19 СК України, а також на виконання п.5 ч. 3 ст.175ЦПК України до матеріалів позовної заяви не додано актів обстеження житлових умов на предмет визначення місця проживання дітей та не зазначено чи було дотримано позивачем порядку вчинення дій щодо отримання висновку органу опіки та піклування.

Слід звернути увагу позивача, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, а для витребування доказів судом, учасник справи має надати докази неможливості їх надати самостійно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За такого, вважаю за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, а саме надання підтвердження надіслання позовної заяви в новій редакції відповідачеві, надання суду висновку органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з батьком або ж підтвердження звернення позивача до органу опіки та піклування для отримання відповідного висновку та причини неотримання такого.

Керуючись статтями 175, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Заводського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту одноосібного виховання а утримання дитини батьком, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 10 (десять) дні з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: К.М. Скоринчук