ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 642/7574/24
№ провадження 2/646/917/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.12.25 місто Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Іщенко О. В.,
за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи:
представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України Лисенко М. П.,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Стислий виклад позицій позивача та відповідача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
До Червонозаводського районного суду м. Харкова з Ленінського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі представника Лисенка М. П. до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою, у розмірі 111 632,23 гривні.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, а саме організацією, яка за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
22 листопада 2022 року о 16:00 годині за адресою: вулиця Шота Руставелі, будинок 2, місто Харків Харківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "DAEWOO MATIZ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу "HYUNDAI SONATA", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність потерпілої була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА", що підтверджується полісом серії ЕР 20145629 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент дорожньо-транспортної пригоди діяв.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожнь-транспортної пригоди не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків 15 грудня 2022 року потерпіла звернулась до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування.
20 січня 2023 року оцінювачем ОСОБА_4 було складено звіт № 317 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
За результатами висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 147 344,32 гривень з урахуванням ПДВ.
Позивач зазначив, що, виконуючи вимоги статті 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на підставі довідки № 1 від 29 квітня 2023 року та наказу № 3/8101 від 01 травня 2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілій у загальному розмірі 111 632,23 гривні.
Оскільки позивачем у повному обсязі відшкодовано потерпілій шкоду, завдану відповідачем, який не виконав обов`язку щодо страхування своєї цивільно-правової відповідальності, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму виплаченого відшкодування у розмірі 111 632,23 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 гривень.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 27 січня 2025 року.
У судове засідання 27 січня 2025 року представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Засобами системи "Електронний суд" від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла заява, у якій останній просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі.
Ураховуючи те, що сторони вперше викликались у судове засідання, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв/клопотань від нього до суду не надходило, судове засідання було відкладено на 05 березня 2025 року.
У судове засідання 05 березня 2025 року відповідач не з`явився, оскільки його місце реєстрації є невідомим, суд, керуючись принципами забезпечення доступу сторін та учасників справи до правосуддя, рівності сторін у процесі, відклав судове засідання на 30 квітня 2025 року.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 06 серпня 2025 року.
Оскільки відповідач у судове засідання 06 серпня 2025 року не з`явився, його правова позиція залишалась невідомою, судове засідання було відкладено на 08 жовтня 2025 року.
У зв`язку з перебуванням судді у відрядженні, розгляд справи було відкладено на 19 листопада 2025 року.
У судове засідання, призначене на 19 листопада 2025 року, відповідач не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв/клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, ухвалою від 19 листопада 2025 року постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
21 листопада 2022 року о 16:00 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAEWOO MATIZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті Героїв Небесної Сотні та вулиці Шота Руставелі у місті Харкові у порушення вимог пункту 16.11. Правил дорожнього руху при виїзді з другорядної дороги не надав перевагу в русі транспортному засобу HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталось зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова набрала законної сили 03 січня 2023 року.
Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як свідчать матеріали справи, власницею пошкодженого транспортного засобу HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .
Транспортний засіб HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахований СК ПАТ ОРАНТА 209145629 від 26 травня 2022 року.
Інформація про те, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб DAEWOO MATIZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відсутня.
Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
15 грудня 2022 року ОСОБА_3 , з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, звернулась із відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України.
На підставі наказу № 3/8101 від 01 травня 2023 року, Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідним платіжним дорученнями № 921612 від 01 травня 2023 року сплатило на користь ОСОБА_3 за вказаними нею у заяві реквізитами регламентну виплату у розмірі 111 632,23 гривні.
Звертаючись до суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України як на підставу позову посилається на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, ним за рахунок коштів фонду захисту потерпілих було здійснено регламенту виплату потерпілій особі ОСОБА_3 , тому він має право на стягнення з відповідача в порядку регресу розміру виплаченого страхового відшкодування.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Моторним (транспортним) страховим бюро України, як особою, яка відшкодувала шкоду, завдану ОСОБА_1 та має право зворотної вимоги (регресу) до останнього у розмірі виплаченого відшкодування та такою винною у спричиненні матеріальної шкоди фізичною особою ОСОБА_1 .
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
За приписами частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до пункту 3) частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як зазначено у пункті 1) частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави дійти висновку, що деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди.
Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).
Разом із тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.
Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Положеннями статті 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України.
При цьому вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до частини першої статті 43 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України , зокрема, транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Як зазначено у частині другій статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована у передбаченому законом порядку, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність передбаченої пунктом 1) частини другої статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для стягнення такої виплати у порядку регресу з винної особи, ОСОБА_1 , на користь позивача.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу є обгрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено в повному обсязі, суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 3 028,00 гривень.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 281, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України у порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою, у розмірі 111 632 (сто одинадцять тисяч шістсот тридцять дві) гривні 23 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 01 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: бульвар Русанівський, будинок 8, місто Київ, 02653; номер телефона: +30, email: ;

Представник позивача: Лисенко Микола Петрович, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: бульвар Тараса Шевченка, будинок 33Б, БЦ «Європа Плаза», місто Київ, 01032; номер телефона: НОМЕР_4 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_6 .

Суддя О. В. Іщенко