2-з/465/139/25
У Х В А Л А

/про відмову в забезпеченні позову/

"27" листопада 2025 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Коліщук З.М., розглянувши заяву представника заявника Адвокатське об`єднання «Автопоміч Україна» - Заставного Романа Андрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

Представник позивача адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» Заставний Роман Андрійович подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

З позовною заявою позивач також подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які наявні на банківському рахунку (IBAN): НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), в межах суми у розмірі 24 120 (двадцять чотири тисячі сто двадцять) гривень, що є ціною позову, котрий забезпечується.

Стверджує, що Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» надавалася ОСОБА_1 професійна правнича (правова) допомога. Відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати за надані послуги, грошові кошти АО «Автопоміч Україна» не отримано. Станом на поточну дату у ОСОБА_1 існує заборгованість за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 24 120 гривень. Отже, між сторонами дійсно виник спір та у разі не вжиття заходів забезпечення позову, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та може завдати позивачу матеріальної шкоди так як не вжиття зазначених заходів, може в подальшому ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки у випадку задоволення позовних вимог, повернення належних позивачу коштів, якщо такі будуть зняті готівкою Відповідачем з відповідного банківського рахунку, буде утруднене або взагалі неможливе.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які наявні на банківському рахунку відкритому на ім`я відповідача, в межах суми, що є ціною позову стосується предмету позову і є співмірним з позовними вимогами, і вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суддя, розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Пункт 6 ч.1 ст.150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Так, судом встановлено, що предметом спору між сторонами є стягнення боргу за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж201 від 21.11.2023 року.

Представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та може завдати позивачу матеріальної шкоди, так як не вжиття зазначених заходів, може в подальшому ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки у випадку задоволення позовних вимог, повернення належних позивачу коштів, якщо такі будуть зняті готівкою відповідачем з відповідного банківського рахунку, буде утруднене або взагалі неможливе.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, суд приходить до переконання про недоведення позивачем того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся в суд.

Посилання позивача на те, що кошти можуть бути зняті готівкою є виключно припущенням, яке ґрунтується на ймовірних судженнях, а не на фактичних обставинах. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім цього, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про наміри відповідача приховати кошти; вчинити дії, спрямовані на уникнення можливого виконання рішення суду; наявність ризику неплатоспроможності відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суддя дійшла висновку, що застування найбільш обтяжливого заходу у виді арешту майна у цій справі не буде відповідати принципам розумності, обґрунтованості та адекватності.

Беручи до уваги зазначені вище обставини, доводи наведені в обґрунтування заяви, відсутні достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову та є передчасними.

З урахуванням цього суддя вважає, що такий вид забезпечення позову, який просить позивач є недопустимим, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суддя дійшла висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-261, 353-355ЦПКУкраїни,

постановив:

У задоволені заяви представника заявника Адвокатське об`єднання «Автопоміч Україна» - Заставного Романа Андрійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Коліщук З.М.