Справа № 464/5219/25
пр.№ 2/464/2327/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Лойфер Антон Едуардович діючи в інтересах Акціонерне товариство «Сенс Банк» використовуючи систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Сенс Банк» заборгованість у сумі 137021,76 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 26.06.2019 ОСОБА_1 , шляхом підписання оферти, запропонувала АТ «Альфа-Банк» (12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022) укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між нею та банком. Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем, про що свідчить її власноручний підпис. Таким чином, 26.06.2019 між банком та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії 200000,00 грн.; процентна ставка 39,99 % річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки - MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Банк взяті відповідно до угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувалася. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 137021,76 грн., з яких: 76597,32 грн. прострочене тіло кредиту; 37948,84 грн. відсотки за користуванням кредитом; 21386,79 грн. тіло кредиту, 1088,81 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість). Відтак просить позов задоволити.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 29.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Оскільки позов подано в електронній формі через систему «Електронний суд», примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт направлений відповідачу, повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення стоять відмітки «повертається» та «адресат відсутній».

Суд повторно направив копію ухвали про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача.

Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.06.2019, шляхом підписання Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на наступних умовах.

Тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту: «Максимум». Мета Кредиту для особистих потреб.

У розділі ІІ Оферти визначено, що ОСОБА_1 пропонує банку відкрити їй рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD строком дії 5 років з моменту випуску.

Відповідно до розділу ІІІ Оферти, максимальна сума кредиту складає 200000,00 грн. Процентну ставку за користування кредитної лінією для торгових операції та/або операції зняття коштів готівкою ОСОБА_1 пропонувала встановити у розмірі 39,99% річних. Тип процентної ставки фіксована.

Розділом ІV Оферти ОСОБА_1 запропонувала банку визначити умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором, а саме: обов`язковий мінімальний платіж 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Оферта на укладання угоди про обслуговування картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії підписана ОСОБА_1 власноруч.

26.06.2019 між AT «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом підписання Акцепту публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої відповідач виявила бажання відкрити рахунок в банку, отримати картку та отримала від банку кредит для особистих потреб, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 200000,00 грн.

На підставі Акцепту Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» відкрив рахунок у валюті гривні, випустив міжнародну платіжну картку MasterCard DEBIT WORLD.

Із виписки по рахунку приватного клієнта №/0425 за період з 01.07.2019 по 13.04.2025, щодо клієнта ОСОБА_1 , вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав та встановив 01.07.2019 кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн., який у подальшому змінювався.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві підтвердив укладення між ним та банком договору, на умовах викладених в публічній пропозиції.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Зі змісту Акцепту Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії встановлено, що ОСОБА_1 підтвердила акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між нею та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку.

Отже, встановлено, що вказаний договір між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 підписаний сторонами, є чинним, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 26.06.2019 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами,

ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою, знімала та поповнювала готівку, тобто реалізувала своє право на користування кредитним лімітом, що підтверджується випискою.

26.04.2025 позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушень, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 137625,79 грн.

Доказів того, що відповідач здійснила оплату заборгованості матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 , станом на 13.04.2025, мала загальну суму заборгованості у розмірі 137021,76 грн., з яких: 76597,32 грн. прострочене тіло кредиту; 37948,84 грн. відсотки за користування кредитом; 21386,79 грн. тіло кредиту; 1088,81 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість).

Що стосується овердрафту, то слід зазначити, що сторонами в Оферті та Акцепті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії погоджено договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору, щомісячно в останній день розрахункового періоду.

Однак, суд зауважує, що з наведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається нарахування та списання банком сум за комісію розрахунково-касового обслуговування.

Положеннями статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначається, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, крім суми кредитних коштів та процентів, ще: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Зважаючи на викладене, хоча нарахування комісії може бути передбачено при укладенні споживчого кредиту, сам договір, укладений між позичальником і банком, таких умов не містить, а тому нарахована сума комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.

Із розрахунку заборгованості за кредитом позичальника ОСОБА_1 за кредитом, вбачається, що на сплату комісії РКО відповідач внесла кошти на загальну суму 27690,18 грн.

Зважаючи на безпідставність нарахування та списання грошових коштів за комісію розрахунково-касового обслуговування, загальна сума заборгованості підлягає зменшенню до 109330,95грн. (137021,76 грн. 27690,81 грн.).

Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитом слід задовольнити частково, стягнувши із останньої 109330,95 грн.

Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У поданому позові позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11356,21 грн.

Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) стосовно застосування норм Господарського процесуального кодексу України.

Цивільним, господарським процесуальними кодексами та кодексом адміністративного судочинства передбачено однакові процесуальні гарантії для сторони щодо відшкодування витрат за правничу допомогу, тому наведена постанова застосовна до спірних правовідносин.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: довіреність №023779/25, видану 03 лютого 2025 року на ім`я адвоката Лойфера Антона Едуардовича щодо представлення інтересів Акціонерного товариства «Сенс Банк», зокрема, в судах; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000963, видане на ім`я ОСОБА_2 ; та Договір про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, що укладений між Акціонерним товариством «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» в особі керуючого партнера Лойфера Антона Едуардовича.

У відповідності до п. 3.1 Договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн.; за отримання рішення суду 225,00 грн.; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, з яких би суд міг встановити, що саме Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» була надана професійна правова допомога в конкретній справі щодо боржника ОСОБА_1 .

Так, до матеріалів позовної заяви не долучено детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також позивачем не надано доказів, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Адвокатське об`єднання «СмартЛекс» надавало правову допомогу в даній справі щодо відповідача ОСОБА_1 , а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи документального підтвердження витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, суд виходить з положень ч.1 ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Сенс Банк» судового збору в розмірі 1932,83 грн.

Керуючись ст.ст.2, 81, 89, 141, 142, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х а л и в :

позов Акціонерного товариства «Сенс Банку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 109330(сто дев`ять тисяч триста тридцять) грн. 95(дев`яносто п`ять) коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 1932,83 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 01 грудня 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.